Větrné mlýny

Fedor Gál

@ Matěj

Přes ploty

Neodstraněná pošta

Tato kniha vyša s finanční podporou Komisie SLOLIA, Literárne informačné centrum, Bratislava.

Ze slovenského, pro účely českého vydání doplněného, originálu Cez ploty, vydaného nakladatelstvím Absynt v Bratislavě v roce 2016 přeložil Miroslav Zelinský

V roce 2017 jako svoji 397. tištěnou a 30. elektronickou publikaci vydalo nakladatelství Větrné mlýny (www.vetrnemlyny.cz)

Redakce a jazyková úprava Hana Lundiaková, Lucie Faulerová

Grafická úprava Kateřina Wewiorová

Elektronická verze Radek Pokorný (www.domraku.cz)

Sazba z písma Tabac

V češtině vydání první

ISBN 978-80-7443-217-0 (papírová kniha)

ISBN 978-80-7443-246-0 (e-book)

2009–2015

2016

Tečka

Jak se rehabilituje dialog

Poznámky

Koncem září 2016 přišel mail od Honzy Gogoly (doslov-úvod)

Počátkem září 2009

mi přišel mail

od mladého

národního socialisty.

Následoval dialog.

2009–2015

Dobrý den, pane Gále,

uvažoval jsem dlouho, zda vám psát či zda mám vůbec psát. Nakonec jsem se odhodlal napsat, a to proto, že konverzace může být prospěšná pro obě strany.

Když jsem si na vás bral e-mail, říkal jsem, že jsem národní socialista. Definic tohoto pojmu je mnoho a většina je absolutně nepřesná (nejlépe to určitě ilustruje slovník cizích slov vydaný bolševiky, nepamatuju si to přesně, ale píše se v něm něco v tom smyslu, že fašismus je konečná verze teroristického kapitalismu). Sám to „cítím“ jako nacionalismus říznutý neodarwinismem. Nacionalismus pak chápu jako NÁROD = KREV A PŮDA. Nejsem aktivní v rámci Odporu ani Pospolitosti (tito neoluďáci jsou úplně mimo), to znamená, že jako jedinec nejsem společensky nebezpečný .

Existuje mnoho důvodů, proč s vámi mluvit.

Hlavní byla asi snaha o porozumění, protože tak jako se vy snažíte porozumět „nám“ napříč dějinami (a podle toho, co vím, se vám to nedaří — usuzuji takto z vašich závěrů o tom, proč došlo k prosazení národního socialismu), tak se já snažím porozumět Židům a také se mi nepříliš daří. Odpusťte moji roztržitost, ale píši za pochodu a dělá mi problém udržet koncept.

V první řadě vám chci říct, že nelituji židovského utrpení víc než utrpení kohokoli jiného. Pobuřuje mě chápání holokaustu jako patentu na utrpení. Sám jistě uznáte, že se najdou i tací, kteří právě tento pohled zneužívají pro politické cíle. Celé to prizma evropského židovství (myslím hlavně ty nářky ohledně pronásledování napříč dějinami a kvazi biblická i judeo-křesťanská civilizace mi přijdou směšné, když už, tak anticko-křesťanská civilizace, to je stejně okatý antagonismus) má své mezery. Stačí, aby si rozumný člověk položil pár otázek, a začne se to sypat.

Víte, nejsem z luďácké rodiny. Jsem z Košic (a jako vlastní osobní trauma mohu uvést dům na Hlavní ulici, který nám zabrali bolševici, nebo dům na Mlýnské, který zbourali) a jako uvědomělý občan znám demografii Košic před válkou, takže vím, že přibližně 25 % tehdejších obyvatel byli Židé. Také vím, že drtivá většina z nich zde nežila po generace, ale pouze okolo sta let.1 Vždyť vy sám si musíte být vědom své identity, která demonstruje jednu z největších lží, které se váš národ dopustil, a to, že Židé nejsou rasa, ale náboženská skupina. Neurazte se, ale když jsem vás onehdy viděl smát se spolu s Petrem Schutzem v jeho simultánce, karikatura ze Stürmeru^2 by jako ilustrace rasové odlišnosti nebyla výstižnější . Jsem rasista jen do té míry, že jsem hrdý na svou rasu a věřím, že mezi rasami existují rozdíly. Bohužel jako běloch nemůžu říct „bílá je lepší“, „bílá je dobrá“, „bílá síla“ atd. To je jen další věc, která ve mně posiluje pocit ohrožení. Chápu váš strach o vnučku, ale já mám strach o své děti, které budou vyrůstat v zemi, kde menšiny jsou zákonem chráněny a kde existuje dvojí metr.3

Znovu jsem trošku odbočil.

Psal se rok 2000, bylo mi 15 let a každý čtvrtek jsem si kupoval Domino fórum (miloval jsem ho), navštěvoval jsem prestižní školu a byl sympatizantem DS (ne Dělnické, ale Demokratické strany) a později OKS — Občanská konzervativní strana, i voličem…, už jen proto bychom si mohli tykat. Vášnivě jsem o nich diskutoval a lobboval za ně všude tam, kde to bylo možné. Jak sám víte, vaše marginální ministrana má schopnost spojovat lidi, kteří se vyznačují určitým druhem rytířství. Gymnázium jsem nedokončil kvůli nenaplněným láskám, zpupnosti (ta je asi tím nejcharakterističtějším rysem mé osobnosti, ale k tomu se dostanu později), hazardu… prostě vášním všeho druhu. Vyhodili mě v předvečer dokončení. Zůstal jsem věrný „vašemu humanismu“ (škatulky jsou jen berličkami k tříbení myšlenek, tak mě nechytejte za slovo) i nadále a časem jsem zažil i první ročník .týždňa. Bez vzdělání a jako černá ovce rodiny jsem byl nucen emigrovat, respektive odejít gastarbajtrovat do Londýna. A tam začaly zajímavé paralely mezi mým a Hitlerovým životem. Nedřít po skladech a fabrikách, nikdy bych .týždeň nehodil přes palubu a nestal se národním socialistou. Nebo asi stal…

Nevím to jistě, ale myslím, že většina neduhů společnosti je naším společným trápením. Prvenství, zdá se, získává odmítání uvěřit, nebo jak to nazvat (vy jako vzdělaný muž máte jistě vhodnější slova). Jak je možné, že celá čtvrtina Američanů nevěří ve skutečnou existenci Usámy bin Ládina? A dost lidí zpochybňuje holokaust? Samozřejmě, nabízí se vysvětlení, že dotyční jsou retardovaní, ale tak jednoduché to asi není. Nejsem příznivcem konspiračních teorií (přece dobře víme, že pověrčivost zabíjí , ale uzákonit počet obětí na 6 000 000 je do nebe volající drzost^4 už s ohledem na to, že Endlösung (konečné řešení židovské otázky) byl přísně tajný projekt a Němci zahladili stopy (a že uměli být důkladní, Germáni jedni árijští), plus existují jasné kontroverze ohledně Osvětimi (4,5 milionů změněno na 1,5 milionu, Rusy zrekonstruované plynové komory atp.). Řeknu-li, že v Dachau byly plynové komory, mýlím se, ale neporušuji zákon (spousta lidí mi zatleská, pokud to vhodně zaobalím), ale pokud si dovolím říct, že židovských obětí bylo méně nebo že plánované vyvraždění stálo život méně lidí než choroby, tak to už jsem jednou nohou v base. Chápete, co tím myslím? Dokážete se odosobnit od svých rodičů?

Co je to za společnost, která je stavěná na takto křehkých pilířích?

Už jsem vyčerpaný, nejsem žádný grafoman, ale jednu věc si neodpustím. Jak vás proboha napadlo ukazovat se na veřejnosti před rokem 1989, Slováci jsou přece na Židy jako zuřiví psi! A to nejen z iracionálních důvodů (zbožňuju stereotypy ).

S úctou, Matěj

P. S. Rád bych věděl, máte mé slovo, že se to nedostane ven (i kdyby, kdo by mi věřil), zda jste v rámci svých meditací zkusil drogy, hlavně LSD, a pokud ano, oslovilo vás to?

A abych nezapomněl, pokud už nevíte, co se svým židovským zlatem, které schováváte ve sklepě…, nebyl byste tak laskavý a nefinancoval má studia až do konce vysoké školy plus nějaký ten závdavek potřebný k pokrytí akutní nouze (nemám na nájem)? Je to drzá prosba, ale z titulu mé vykořeněnosti (prakticky sirotek) máme něco společného. Rád vás pozvu na pivo.

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den, Matěji.

Není pochyb, že mí a vaši předkové byli Slováci. Jen ty mé téměř všechny vyvraždili. V Sachsenhausenu, v Osvětimi, v Terezíně, v Treblince, …, abych vyjmenoval alespoň ta místa, o nichž skutečně vím, že tam umírali. Mám považovat za dostatečný důvod to, že když se usmívali, připomínali komusi karikaturu ze Stürmeru?

Chci vás ujistit, že v osmdesátých letech jsem se neukazoval na veřejnosti proto, aby mě bylo vidět. Dodnes považuji jakékoli utrpení za svůj problém.

Nejraději medituji při suchém červeném. Mám ho ještě asi deset lahví ve sklepě. Na studium by vám to asi nestačilo. Z drog jsem závislý výhradně na nikotinu. Kouřím od základní školy. Jak šel čas, byly to Detvy, Bystrice, Lípy, Globusky, Sparty, Marlbora, … dnes lehké Davidoffky. Ten zlozvyk mi dost vadí, ale už se ho asi nezbavím.

F. G.

◆◆◆◆◆◆◆

Pěkný zbytek dne, Fedore,

věřím, že o osudech svojí rodiny a spolu s tím i o osudech všech evropských Židů jste přemýšlel tuny hodin. Jste opravdu přesvědčen, že hlavní motivace tohoto procesu spočívala v pudové nenávisti vyplývající z rasy? Nikdo není bez viny a žádná akce nezůstane bez reakce — odpusťte prosím klišé, ale tak jednoduché to asi nebude. Rád bych se vyhnul trapnému antisemitismu, ale sám dobře víte, kolik Židů bylo před válkou na Slovensku a kolik toho vlastnili (4 % obyvatel, 39 % hospodářství).5 Je mi jasné, že pro vás je to indikátor šikovnosti, ale pro mě jako pro Slováka je to indikátor vykořisťování. Dobře vím, že dnes je to podobné. Jen v době národních států (a tuplem, jde-li o mladý národní stát), to byl problém, který uznávali i sami Židé. Nic z toho nedokáže ospravedlnit násilí, ale vězte, že konečné řešení začalo v roce 1942, když byl na stole požadavek bezpodmínečné kapitulace a německý záměr dát vám domov na Madagaskaru byl dost štědrý.6

Ten Stürmer byl asi netaktní vtip, ale může vás zahřát u srdce, že šéfredaktora pověsili (rád vám přetlumočím jeho poslední slova).

Davidoffky mi nechutnají, mám-li možnost, upřednostňuji tabák z Virginie. On daily basis kouřím červená Marlbora. Červené suché… mám rád těžká vína, burgundské apod. Ta zemitá chuť mě vždy dostane.

Pokud jste neměl LSD, určitě jste o tom alespoň četl? Závislost neexistuje a otevírá obzory.

Musím běžet, na viděnou, M.

◆◆◆◆◆◆◆

Nevím, Matěji, jak byl rozdělen majetek na Slovensku před válkou. Jistě ale vím, že zabít souseda pro jeho majetek je loupežná vražda. Moje máma po návratu z Terezína našla jen prázdný byt. Její sestra, která přežila Osvětim, šla žádat sousedy, zda by nevrátili alespoň postel. Takže spíše než o pudovou nenávist jde o hamižnost. To už ani nemluvím o tom, že Slovensko považovali za svou domovinu do té chvíle, kdy je sousedi a oficiální politika vyvedli z omylu. Dnes vyvádíme z omylu 11 % spoluobčanů maďarské národnosti.

Ad červené: Momentálně spolupracuji s Martinem Hanzlíčkem (tvoříme pro www.tyzden.sk sérii videí o listopadu 89) a ten je z Mikulova. Vozí mi skvělý Cabernet Sauvignon. Já si příležitostně koupím izraelské z Golanských výšin. Cítím v něm slunce. Že by nějaký historický resentiment?

O LSD jsem přečetl poměrně dost. Mám rád experimentující hlubinné psychology a alternativní spiritualitu. Mít možnost narodit se znovu, budu buddhistou.

Pěkný večer, F.

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den,

chápu, že musí být těžké odosobnit se od něčeho natolik osobního, ale opravdu jste nikdy nebral v potaz tyto širší souvislosti? Musel jste si přece položit otázku (vždyť jste nějaký ten intelektuál), odkud se vzal antisemitismus, a předpokládám, že jste došel i dál než jen po závist, hamižnost a podobně.

Co se Maďarů na Slovensku týká, tak znovu připomínám, že jsem z Košic, takže s hejslovákem z Kysuc se neshodnu. Babička je Maďarka, a když už jsem u kořenů, tak můj prapradědeček byl prvorozený syn grófa, který se zapletl s krčmářovou dcerou jménem Rothová, hehe. Věřím, že by společnosti neuškodilo, kdyby se občané kategorizovali na způsob římské republiky, ale nezdá se mi, že by Maďaři měli obavy, co s nimi dál bude, současné spolužití funguje normálně. Překvapuje mě vaše starost o Maďary. Hned po Polácích a Rakušanech je pokládám za největší antisemity. A připadá mi to jako marginální problém v porovnání s tím, že Evropa po prohrané válce ztratila zasloužené velmocenské postavení, naše homogenita je narušovaná přistěhovalci a kultura ustupuje civilizaci denně a bez boje. To trápí mě a jistě nejen mě. Ty multikulti oblbováky nesežere každý.

Víno z Golanských: Nemělo by to správně být syrské víno?  Nebyl jsem na Blízkém východě, a abych řekl pravdu, mé cestovatelské aspirace směřují jinam (třeba wagnerovský festival nebo Normandie), ale když jsem byl mladší, zbožňoval jsem Josefa Flavia i jeho dramatizace od Feuchtwangera. Krajina byla kouzelná, takže to slunce v lahvi vám věřím. Abychom mezi sebou měli jasno, vojenské úspěchy Izraele mi imponují stejně jako politika NÁRODU KRVE A PŮDY, ale nechápu fakt, že většina evropských Židů jsou liberálové, ba přímo anarchisti, a ti, kteří žijí v Izraeli, alespoň co jsem zjistil z oficiální politiky, jsou úplně jinde. Myslíte, že se řešení dvou států uskuteční v průběhu vašeho života?

Vím, že otázku, proč jste nevěšeli bolševiky, jste zodpověděl už milionkrát, ale co si myslíte o Karlu Krylovi? Proč nedostal nějaký post? Znal jste se s ním osobně?

M.

◆◆◆◆◆◆◆

Ale no, odosobňuji se, jak jen to jde. Antisemitismus vzniká v lidských srdcích, duších a myslích z mnohých zdrojů. Z mýtů o židovské vině za smrt Kristovu, z nepřátelství ke všemu, co je jiné, z pudové závisti, z toho, že ublížit slabému je „lehčí“ než postavit se silnému, z principu a potřeby „obětního beránka“ a tak dále. V Indii či na Srí Lance jsem antisemitismus nepostřehl. Mají tam jiné, na nichž si vylévají svoje pudy a hrabivost. Ale všude jsem potkal lidi, s nimiž skamarádit se mi nedělalo problém, stejně jako takové, kteří by mi zakroutili krkem. Většinou v iluzi o obsahu mé peněženky než z nechuti k mému nosu.

Co se týká Maďarů na Slovensku, zmínil jsem je proto, že tvoří na Slovensku velkou menšinu. Na rozdíl třeba od Poláků nebo Rakušanů. Znepokojuje mě, jak si s touto kartou politické elity zahrávají. Připouštím, že víc mě zajímají problémy „teď a tady“ než problémy, které jsou mimo můj dosah. Na velmocenské postavení Evropy mám asi malý vliv a osobně bych řekl, že je přesně takové, jaké si zasloužíme. Jen nevím o tom, že jsme prohráli válku. Síla kultury se měří její schopností přežít konfrontaci s jinou. A teď mluvím o konfrontaci kultur, která opravdu nemá nic společného s kanony.

Víno z Golanských je víno z Golanských, stejně jako malokarpatské je malokarpatské.

Vojenské úspěchy Izraele vnímám jako úspěchy v boji o přežití. Zdá se mi, že vzniku Palestinského státu se dožiju, jen se obávám, že se nedožiju přátelského spolužití Palestiny a Izraele.

S Karlem Krylem jsem se potkal jednou. Byl to sympaťák. Asi byl dost zklamaný tím, jak pomalu a jakým způsobem se věci po listopadu 89 vyvíjely. To ale nebyl sám. Myslím si, že člověk má právo cosi očekávat sám od sebe. Nárokovat si, aby se druzí chovali podle jeho představ, je už první krok k fanatismu.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den, pane Gále,

je mi líto, že jsem neměl čas odpovědět, ale, jak jistě chápete, zápas o evropskou kulturu a přežití bílé rasy mi občas narušuje osobní život, ne, že bych byl argumentačně vyčerpaný, jen se mi nezdá, že by naše diskuze byla moc kreativní (až na to víno a cigarety).

Rád bych vás upozornil na existenci tohoto blogu: nassmer.blogspot.com. Těším se na váš názor, jestli toto je ještě podnětné bádání nebo už nebezpečný revizionismus. A další deliandiver.org, co se filozofie týká, je tento „lightka“, ale kdo to dnes ještě bere seriózně, nemám pravdu?

Přeji hezký den, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Kreativní dialog nám dvěma prozatím nehrozí. Na blogy, jež mi doporučujete, se podívám, až budu mít volnou chvilku. V noci jsem se vrátil z Berlína a Lipska, kde probíhala diskuze o našem filmu Krátká dlouhá cesta, a čeká mě dost velký shon při dokončování filmu Dobré ráno, Slovensko.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Pane Gále,

vždyť vy jste byl v Košicích v Tabačce^7 před pár měsíci . Šel jsem tam, protože jsem se na vás těšil — tedy nejvíce na konfrontaci (slovní), ale podle tehdy aktuálních informací tam měl být jen váš film a diskuze. S vaší účastí se už ani nepočítalo, takže jsem se zvedl a šel pryč. A světe, div se, dnes jsem potkal kamaráda a ten mi řekl, že jste přece jen dorazil. No škoda, měl jsem připravené nějaké citáty z Krylových písní a básní po roce 89 (Timur a jeho parta, Čarnogurského tanky) a hrozně jsem vás chtěl konfrontovat za účasti kapely, která hraje Kryla. Jinak, dost drzé od vás, nemyslíte? I gójové mají paměť.

Přemýšlel jsem o tom, co jste psal o buddhismu (četl jsem také knihu rozhovorů západních vědců a dalajlámy — na mě udělal dojem intelektuálního mrzáka), ale vážně to má budoucnost — vždyť se do toho dá nacpat úplně všechno . Snad to pomůže při profilování ukradené identity (liberalismu, konzumu a holokaustu už i tak dochází dech) tomuto těžce zkoušenému kontinentu.

Matěj

P. S. Četl jsem knihu židovských vtipů (ne vtipů o Židech) a bylo to hrozně rozkošné.

◆◆◆◆◆◆◆

Ano, byl jsem 17. (nebo 16.?) listopadu v Košicích. Měl jsem tam hned tři diskuze a dvě projekce našeho filmu. Všiml jsem si, že jeden pán Tabačku nahrál na video a pustil na YouTube. Takže svou konfrontační povahu můžete aplikovat i s odstupem času. Nějaké fórum se jistě najde. Jen nerozumím, jakou drzost máte na mysli. Tuším, je čas, abych se i já nasral.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Nechci vás rozčilovat, dokud mě neznáte — prostě se mi nelíbí představa, že se přidávám k nasíracím anonymům, ale pokud se tak rozhodnete, máte na to samozřejmě plné právo. Drzostí jsem měl na mysli využívat odkaz Karla Kryla^8 jako pozadí pro vlastní prezentaci (resp. prezentaci svých názorů a postojů), když je faktem, že Kryl si udržel střízlivý pohled na věc i po roce 89 — nefandil vám (Timur a jeho parta, Čarnogurského tanky, Demokracie, kniha rozhovorů Půlkacíř…). Dost rozporů, nemyslíte?

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Nechápu naši výměnu e-mailů, Matěji, zatím jako nasírací. Jen mám pocit, že oba píšeme z různých vesmírů.

Například: Do Košic se mi opravdu nechtělo, ale nakonec jsem dorazil. Ne na sebeprezentaci, ale na prezentaci filmu Dobré ráno, Slovensko. Pracovali jsme na něm sedm měsíců a byla to fuška. Objeli jsme téměř celé Slovensko a mluvili s desítkami lidí. Je to prezentace událostí, které jsou podle mě pro novodobé dějiny této země zcela zásadní. To, že tam bude hrát nějaká kapela, jsem nevěděl. Že to byla tato kapela, bylo celkem fajn. Mám Kryla rád. To, že listopad 89 nevedl k událostem připomínajícím růžovou zahradu, je věc občanů Slovenska. Ano, pádu komunismu mnozí zneužili. Pokud jde o mě, byl jsem a taky jsem zůstal kritický. Konečně to, že dnes žiji v Čechách, je důsledek. Byl jsem iniciátor prvního odvolání Vladimíra Mečiara v dobách, kdy byl miláčkem 85 % mých krajanů.9

To, že na vás dalajláma udělal dojem intelektuálního mrzáka, je důkazem vaší intelektuální zralosti. Tibetský buddhismus je prastarý a techniky ovládání mysli a fyziologických procesů, které vyvinuli, jsou inspirací expertům na kognitivní vědy. Důkazů je bezpočet a vygooglit si to můžete vmžiku.

Nutno podotknout. Mluvíte s člověkem z masa a kostí, mám své jméno, stav, osud, názory, hodnoty, postoje… mluvím s vámi otevřeně. Vy se ukrýváte za anonym. Zbabělost?

Pěkný víkend, F. G.

◆◆◆◆◆◆◆

Dva rozdílné vesmíry, případně dimenze (jeden nakupuje v Tescu a druhý v Lidlu). Máte pravdu. Vy jste židovský intelektuál (nulový pejorativní nádech), který, jak se zdá, nemá žádné jiné názory než jako z pětihvězdičkové učebnice etiky a těžko se zmůže na jiný názor než zbytek humanistického světa (a ještě mám podezření, že nechápete ironii). Já jsem chlapík, který reflektuje sebe samého a vše okolo vtipem a filozofuje kladivem (to vypadá na něco víc než jen latentní schízu).

K prvnímu odstavci nemám co říct. I kdyby to byla pravda, vůbec nic to nemění na tom, že revoluce zničila obrovské množství lidí (jako snad skoro vždy — ale je to jejich problém). Já jen, že ten Kryl, v kontextu s vaším filmem… ani nevím. Přijde mi to spíš, jako by i po smrti musel zpívat hymnu s Gottem — znovu. Já vám neberu charakter, pokud bych si jen na chvíli myslel, že jste oportunista, tak vám nepíšu.

Dalajláma: buddhistické techniky podle mě nijak nesouvisí s intelektem, je to tradice. Nejsou výsledkem jeho myšlení. A v té knize, v níž se s ním baví právě kognitivní vědci, má pan dalajláma otázky typu: Má měňavka mozek? Duše je v mozku nebo v srdci?

Tradice zkrátka velmi pokulhávala za vědou.

Googlit důkazy ? Snažím se chránit si zdroje, nebo dopadnu tak, že budu citovat Morchedaje Kapustu .

Kurňa, já mám taky maso, kosti a tak dál. Jen si chci uchovat soukromí. Co když se pustím do dlouhého pochodu institucemi jako slušní národní socialisti a nějaká Liga proti hanobení mi zakroutí krkem?

Matěj

P. S. Rád bych ve zkratce poznal váš názor na Imre Kertésze.

P. S. 2 Ještě jednu věc nechápu: pokud jde o malé cigánské děvčátko,10 tak jste schopný napnout všechny síly (lít peníze do extremistů à la Ondřej Cakl), ale pokud jde o lidi, kteří se nedokážou vyrovnat se společenskými změnami, tak je to jejich problém, že se s tím vyrovnat nedokážou. A totéž, co se týče umírající kultury. I tam necháte vyhrát silnějšího — pohodlnějšího. Kdyby měl Napoleon počítačové hry a hamburgry, tak ještě teď loupe brambory na Korsice.

◆◆◆◆◆◆◆

No, Matěji, já chodím nakupovat do malých obchůdků už roky. Prodavačky už mě znají, a tak si vždycky trochu popovídáme. Mám to takhle rád. Vážně nevím, co je „celý humanistický svět“. Ironii chápu, jen jsou rozhovory, při nichž jsem ve střehu. Humor a ironie jsou opravdu slabou stránkou mých veřejných vystoupení. Je to chyba, vím, ale co už.

Revoluce z roku 1989 má samozřejmě své oběti. Uznejte však, že v porovnání s jakoukoli předchozí revolucí (národněsocialistickou, komunistickou) je jich méně.

Kryl je člověk podobného ražení jako Hutka, Třešňák, Jirous, Karásek, Ivan Hoffman a mnozí další. Jeho žánrem byl protest. A protestovat je a vždy bude proti čemu. Jen Hutka, Karásek a Třešňák… se vrátili z nucené emigrace a protestují doma.

Dalajláma je misionář tibetského buddhismu. Chtít, aby měnil kánon, je asi stejné, jako chtít aby rabíni měnili tóru, křesťanští myslitelé odkaz Ježíše, guruové z indických ášramů védy a tak dále. Různé vědy a duchovní cesty existují vedle sebe. Můžu vám poslat jména nejrůznějších vědců, kteří byli součástí odlišných duchovních nauk a spolupracovali na jednom tématu. My jsme ale mluvili o kognitivních vědách. Odborníci vážně žasnou, co buddhističtí mniši dokážou se svou myslí a svým tělem.

Věřte mi, že do Ondřeje Cakla jsem nelil žádné peníze. A to se známe mnoho let. Natálčiným rodičům jsem ale koupil pračku rád. To proto, že z těch desítek plyšáků, které jí lidé poslali, byl opravdu malý užitek. Matěji, proboha, proč si o mně myslíte, že mám zájem a je v mé moci, nechat nějakou kulturu umírat? A proč si myslíte, že je mi lhostejné lidské utrpení?

S Imre Kertészem jste mě zaskočil. Poctivě jsem se snažil číst vše, co u nás vyšlo, ale nějak bez účinku. Asi jsem četl nepozorně. Možná jsem propásl období, kdy jsem měl tuto literaturu číst. To Sándor Márai mě dostal na první pokus.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý večer,

váš e-mail mi vykouzlil úsměv na rtech hned na několika místech a nevím, do jaké míry to byl váš záměr. Ale přece jen to asi nebude až tak hrozné s tím vaším smyslem pro humor. Chvilku mi připadáte jako maloměšťák (à la Adrian Mole), a vzápětí si tak připadám sám.

K vašim veřejným vystoupením: Měl jsem možnost vidět to z Tabačky, na vaše doporučení, a pak ještě pár, ale nejvíce mi utkvělo to z minulé Pohody. Byla tam vidět evidentní bariéra mezi jednou stranou publika a tou druhou. Mezigenerační? Nevím, co to bylo, ale bylo to smutné. Ale vzhledem k tomu, že se většinou vyjadřujete k vážným tématům, ten humor tam ani nijak nechybí… I když. Já jen, že takto objíždíte Evropu se samými smutnými tématy, které masy nezajímají. Nezdá se vám to krylovské? Nelepí se na vás různí mrzáci na duchu (kromě mě)?

Z těch protagonistů, které jste jmenoval, nebyl nikdo tak tvrdý jako Kryl. Pokud by byli, muselo by jim taky jebnout a Hutka by pak neměl čas sbírat moravské lidovky atd. .

Vaši vysvětlující repliku o dalajlámovi beru. Kdybychom to zobecnili, každý z nás je otrokem tradice — ovšem s výjimkou vykořeněných šťastlivců . Já jen, že některé jeho otázky byly vážně naivní. Tu knihu už jsem vrátil, ale můžu zjistit její jméno, pokud budete trvat na zdroji.

I já souhlasím s tím, že buddhismu patří budoucnost. Jen tu osobu odmítám pokládat za něco extra super. Osobně si meditaci ani neumím představit… Jednou jsem měl LSD, to se počítá? Asi to bude věkem — nedokážu myslet na nic.

Revoluce vám vyšla, co se konfliktnosti týká, na jedničku, to vám neberu. Jednou to nevděčný slovenský národ ocení (pravděpodobně až po vaší smrti, jak bývá zvykem), ale nemůžete se divit, že si národ (odporné, zprofanované slovo a zároveň tak krásné) ztotožní propad životní úrovně a ostatní problémy s vámi.

Nemám čas to dopsat, ale když to nepošlu takhle, tak to pak budu znovu všechno přepisovat. Proč si ty rukopisy Kafka nechával, když nechtěl, aby vyšly…

Salute, pokud si otevřete lahev . Jinak přeji hezký večer.

M.

◆◆◆◆◆◆◆

Ach jo, ten můj předešlý mail je dost příšerný. Samá chyba. Bude to tím, že jsem vám psal rovnou po příjezdu z letiště. Byl jsem čtyři dny v Londýně. To město mám rád. Hromada lidí, ale pořád mám pocit, že jsem v nějakém menším městě + skvělé hospody + milí lidé + skvělé parky + neuvěřitelná pestrost lidských bytostí. Byl bych rád, kdyby to tak zůstalo. Ano, i já tuším, že existuje jistá hranice, za níž se národní identita rozmazává. V Londýně to však navzdory guláši etnik, národností, reálií stále funguje. A na tom našem bílém Slovensku ne. Proč asi?

No, ty protagonisty shodou okolností dobře znám. S Hutkou jste trefil do černého. Třešňák, Karásek a Magor Jirous (například) jsou vážně jiné kafe. Netuším, jak by byl býval Kryl snášel roky v base (Magor), pálení rukou cigaretami (Třešňák), změnu profese z bohémského barda na kněze (Karásek) a podobně. Určitě by to byl býval zvládl.

Pokud jde o dalajlámu, na zdroji netrvám. Můj bratr je filozof a zabývá se kognitivními vědami a myslí. Díky němu jsem se dostal k autorům, jako jsou Maturama, Varela, Capra a další. Dalajlámu jsem začal pozorněji sledovat, když jsem si přečetl Destruktivní emoce (Praha 2004) a začal sledovat www.investigatingthemind.org… Přiznávám se, že čím jsem starší, tím více se vyhýbám složitým knihám. Pro mě osobně je však meditací každé soustředěné myšlení (i komunikace s vámi), soustředěné popíjení červeného s cigaretkou nebo posezení s přáteli a poslouchání konverzace.

Ano, s tou revolucí to opravdu nedopadlo zle. A dnes jsem si koupil knihu Miroslava Hrocha Národy nejsou dílem náhody. To jen lidé, kteří za slovo „národ“ skrývají své osobní deficity, ambice, nenažranost, hloupost, agresivitu, … mě serou. A to hodně. Mimochodem, podle současných výzkumů je 83 % občanů České republiky osobně šťastných. Zhruba stejný počet nadává na politiky a politiku. Dobré, ne?

Přemýšlím, že bych naši konverzaci dal na blog. Byl byste proti?

Pěkný den, F.

◆◆◆◆◆◆◆

Byl jsem delší dobu pryč… nemoc, narozeninová deprese (jsem starší a stále tápu), výplatní deprese (věřitelé krouží okolo vily jako supi).

Téměř tři týdny jsem nebyl na internetu a cítím se lépe.

Nebudu mít nic proti, ale rád bych to autorizoval. Maily jsem psal na posezení a leccos bych ještě rád upravil.

Hlavně si ale nejsem jistý výpovědní hodnotou vašich odpovědí (na některé věci prostě odmítáte reagovat) a hodnotou mých někdy drzých otázek.

Rád bych odtabuizoval některá témata: ocejchování Němců a Maďarů (běžná mainstreamová věc) přímo-nepřímo podporuje náš domácí nacionalismus, proč jsou Benešovy dekrety mrtvou křivdou, ale Německo stále musí platit reparace za události, které se staly dříve než Benešovy dekrety, jak se může úspěšná skupinová strategie jevit božím telátkům jako spiknutí, že správný pravičák by neměl čichnout k práci, protože ho to přejde, jak se zbavit patetických sraček, jde-li o historii, a podobně.

Nevím, jestli jsem se už chlubil, ale bydlím v podnájmu u starého bolševika (ročník 1928), který byl v ústředním výboru a je i v tak pokročilém věku zapálený. Někdy večer prokecáme i pár hodin. Já bych rád konfrontoval vaše a jeho názory na společné platformě pod mým dohledem… blog, kniha, brožura . Jak pěkně to zní.

Přeji hezký den, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Jasně, autorizace. Posílám celý náš rozhovor. Plus redakci. Nepíšeme s diakritikou, zkusme odteď. Plus redakce jazyková — nemusíme se chlubit hrubkami, to je hlavně můj problém. Trošku se budu bránit věcným zásahům do textu. Mělo by to vliv na autentičnost. To už spíše korekce v průběhu dialogu. Klidně v budoucnu i kniha, zatím bych ale preferoval svůj blog. Nečte to bůhvíkolik lidí, ale je to taky platforma. Možná vždy po dvojici e-mailů. Blogy nemají rády dlouhé čtení. Je to na vás, Matěji.

Ano, i já mám pochybnosti o výpovědní hodnotě svých odpovědí. Ne proto, že bych skrýval své názory, ale mám své intelektuální limity. A vzdělanostní také. „Drzé otázky“ mi fakt nevadí.

Jde-li o ta tabu, pokud nehovoříme o intimitách soukromého života, tak souhlasím s omezeními, o nichž už jsem psal výše. Osobně si myslím, že podstatné je to, že se vůbec bavíme. Možná časem pronikneme i do větší hloubky. Nemám nic ani proti trialogu. Akorát by váš domácí teprve začal a my už jsme rozběhlí. I to by se dalo nějak napravit, pokud by to šlo přes vás.

Zdravím, Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den,

dost jsem o tom přemýšlel a nápad s blogem se mi nelíbí. Já jsem byl jen zvědavý na vaše názory a na vás. V žádném případě mi nešlo o zviditelnění se. Pravděpodobně bych začal přehánět s autostylizací, pokud bych psal něco, co by mělo být zveřejněno. Přílišná míra autostylizace mi zvedá žaludek (Bukowski, Kundera). Nerad bych způsoboval žaludeční nevolnosti lidem, které neznám. Každopádně, klidně to zveřejněte, kde jen chcete.

Něco k tomu Londýnu:

Ano, má nádhernou multikulturní atmosféru. Ale to město je přesně takové už víceméně stovky let. Jako hlavní město Západu a centrum největšího impéria, jaké kdy svět viděl, je to přirozený důsledek. Jenže i v Londýně je dnes pár čtvrtí, kde je běloch zoufalou minoritou. Samo o sobě to není nic hrozného, ale koexistence například s africkou minoritou je brutální (IQ mapa světa je toho jasným důkazem, bohužel). Arogantní hovada, která mají problém hodit odpadky do koše. Rasové reálie neradno podceňovat. V Londýně jsem žil a pracoval jako gastarbeitr, nebyl jsem tam jako intelektuál, který si přijel prohlédnout muzea a pokecat s Rothschildem. Nevím, jestli znáte aktuální adrenalinový sport mladých gangů, při němž si skupina vyhlídne jednu nebo více osob a zkouší na ně nové tahy. Po mně samotném házeli negři kameny a hnali mě jak Poláka . Multikultura vypadá fajn jen z hotelu ve West Endu, ale ne v ghettu plném požíračů sociálních dávek a drogových dealerů. Plus půl milionu většinou jazykově minimálně vybavených Poláků, kteří jsou asi jako naši hejslováci, prostě balada. A do toho čtu článek v .týždni (to jsem ho četl naposledy), že chudáci Poláci… Klidně mi přestřihněte pas a dejte mi novomanželskou půjčku.

To naříkání nad holokaustem — óóó, kolik Kafků, Einsteinů a Freudů vyletělo komínem (ejhle, člověk). Jednoznačně mi pro světový genofond přijde horší ztráta výkvětu wehrmachtu na Siegfriedově linii nebo na pláních pod Kavkazem nebo letců RAF nebo ruských tankistů nebo srbských partyzánů nebo 800 000 dobrovolníků SS, kteří splnili ukrutně těžká specifika, než ztráta bandy haličských Židů, kteří chtě nechtě na základě semknutosti a mimořádně úspěšné strategie nepřímo ohrožují každý stát s ambicí být státem národním.

Je mi líto toho, co se stalo Židům, ale mohli si za to sami (politika se nemazala s masami ani po roce 89). Jak řekl doktor Goebbels, kdyby měli trochu rozumu, jsou ticho jako myšky. Historický fakt, který to potvrzuje, je ten, že s konečným řešením se začalo až po vyhlášení Spojenců, že nebudou akceptovat jinou než bezpodmínečnou kapitulaci.

Prostě mi Židé připadají jako Němci — přesvědčení o vlastní výjimečnosti, a když jsou u kormidla, tak to přehánějí.

Jedna hodně intimní otázka: čtete někdy úvodníky Štefana Hríba?11 Ten člověk asi nečte knihy, teda kromě bible a Pána prstenů, protože takové patetické sračky o ZLE a metafory s prsteny — vždyť to je strach a hrůza. Kosti v mozku.

Díky poválečné humanitě se dostaneme ještě do pořádných problémů.

Pokud by někdo utratil tolik peněz, jako utratili američtí bankéři v Číně, tak ho na potkání zastřelí, a bylo by to spravedlivé. Na Západě jsou tyto svině chráněny humanitou. Jak je možné, že se v mainstreamových videích nikdy, opravdu nikdy, nikdo ani náhodou nezamyslí, jestli je tato „demokracie“ tím nejlepším možným řešením.

Velmi, velmi, velmi rozhněvaný mladý muž.

M.

◆◆◆◆◆◆◆

Zvláštní, Matěji, to je v těchto dvou dnech podruhé, co jsem narazil na meze dialogu. Poprvé to bylo, když jsem po dvaceti letech vycouval z nekonečné diskuze o kauze jistého Jana Budaje.12 Je to příběh sociálně deprivovaného člověka svádějícího boj o vlastní integritu způsobem, který ničí vše okolo. V takových případech je asi vážně nejlepší vylézt z ringu. Současně by ale člověk měl zůstat obezřetný a připravený na to, že mávání pěstmi v omezeném prostoru prázdného ringu sociální deprivanty nebaví.

F. G.

◆◆◆◆◆◆◆

Chápu. Jen jsem včera přemýšlel, jak pohodlné je označit partnera/oponenta za úchyla, dementa, … Prostě při nedorozumění se jako první nabízí sociální deprivace, případně demence či jiný duševní defekt. Všichni denně bojují o svou integritu a není to jednoduché. Jednou je vzorně osedlaná a jindy proteče mezi prsty… Uvidím za 20–30 let, jak dopadnu. Každopádně hledání nemůže uškodit.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Otázka zní, co jsem vám měl na to poslední tvrzení odepsat… Že jste znevážil smrt nějakého potenciálního Einsteina, Kafky, Freuda, … anebo Gálovy babičky… jako něco, co je méně hodnotné v porovnání se smrtí elitního vojáka SS? Abychom si rozuměli, póza velmi nahněvaného mladého muže je jen zrcadlo vaší duše?

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Víte, po veškeré té humanitě, zákazu svobodného bádání — zpochybňování — reflektování holokaustu, ostrakizaci nacionalismu, politické korektnosti, právech pro devianty různého druhu, zkáze DS (Dělnické strany) atd.… Já jsem jen výsledek doby — citlivý s kritickým myšlením . Možná jsem zbabělec a pravděpodobně i emocionální impotent, když mě nedojímá Natálka (dítě popálené při útoku českých neonacistů ve Vítkově v Čechách) se znetvořenou ručičkou ani vaše babička, ale tento těžký kříž si ponesu sám.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

… pomoci jednomu konkrétnímu člověku je dost. Každopádně víc než vytyčit si cíl pomoci rovnou celému národu. Holokaust byl, je a bude reflektován z rozmanitých hledisek. Argumentů pro tato tvrzení jsou opravdu tuny… nacionalismus na Slovensku není ostrakizovaný, ale je to součást politiky, dokonce vládní… DS v Čechách funguje pod mírně změněným názvem (Dělnická strana sociální spravedlnosti — DSSS), ale se stejným složením a stejným volebním programem. Ano, vadí mi. Demokracie je lepší než její opak. Dialog je fajn, ale má limity. Právě jsme na ně narazili.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Pomáhat jednomu konkrétnímu chudákovi/mrzákovi je almužna/charita. Když se národ posbírá, tak bude charita zbytečná. Jak řekl klasik: „Já neprosím o almužnu, já říkám, německý národe, pomož si sám, a očekávám od každého Němce, kterému nechybí slušnost, že už pochoduje s námi.“ Vždy mě dokáže rozesmát spravedlivý hněv Františka Šebeje,13 že i on je národ. To, že je SNS^14 ve vládě, ještě neznamená, že se za národ bije (ale to jste ani nemyslel vážně… absurdní myšlenka, že se SNS stará o něco jiného než o sebe a svá korýtka).

Rozdíl mezi diktaturou jedné strany a diktaturou 2, 3, 4, 5, 6 stran ilustruje vysoká volební účast. Už Platón označil demokracii za nejlepší z nejhorších možných vlád, a to ještě ta naše (a nejen ta naše) má plutokratická specifika. Parlamentarismus nedokáže efektivně reagovat na problémy, které přesahují jedno dvě volební období (protože strana je také podnikem). Neměl bych problém, kdyby to byla přímá demokracie, ale toto je opravdu jen nevlastní sestřenice. Absolutistický monarcha měl větší cítění pro potřeby lidí strachujících se o místo. Ano, DS je už DSSS.15 Takže k čemu bylo dobré najít prominentního právníka a zorganizovat proces, když výsledek jen zviditelnil stranu? Proč nemohl David Duke^16 (mimochodem lidé jako on se rychle dostanou ke kormidlu, in my humble opinion) uskutečnit přednášku? Ta kniha je nudná, ale závadná a podněcující k bla bla bla určitě ne (400 stran kydání na Židy od bible po současnost na americký způsob)… A na co byl dobrý ten zákon o holokaustu, když se ještě nepoužil? Bič na nacisty? Které? Jen to dráždí milovníky svobody, jako jsem já. Ani jsem pořádně nevěděl, co je revizionismus, dokud ten zákon nebyl, a teď už mám načtené všechno, co se mi dostalo pod ruku. Dobře, samozřejmě že většina z těch věcí jsou zhovadilé blbosti, ale některé jsou bohužel fakta: denacifikační (i norimberské) procesy obsahovaly film z Dachau o plynových komorách. Dnes všichni vědí, že tam nikdy nic takového nebylo,17 ale tři miliony Němců bylo denacifikováno i na základě tohoto filmu, který byl americkým podvrhem s odhrabanými mrtvolami. A existuje mnoho podobných věcí, které si zaslouží, i VZHLEDEM K OBĚTEM, vysvětlení, jenže se na toto téma ani nediskutuje a člověk s pochybnostmi je okamžitě ostrakizován. Jak může být „oficiální“ stanovisko, že kdokoli, kdo má pochybnosti a pátrá po pravdě, je neonacista a nediskutuje se s ním, když nejasností je, HLAVNĚ kvůli nánosům válečné propagandy, dost. Vždyť přece dobře víte, že zneuznané myšlenky se vracejí znovu a silnější (nezměrné množství příkladů v dějinách).

Vyjdu s kůží na trh, pokud budu mít co získat, kromě nicneříkajícího hrdinství… dejme tomu, když se mi podaří nacpat národní socialismus (to nejlepší z toho… a že měl dobré stránky, zůstává pravdou) a osobní svobody do jedné formičky .

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Té chudince/mrzáčkovi byly dva roky, když na ni neonacisti hodili zápalnou lahev. Nejen Šebej je národ, ale také ti lidé, kteří nesdílejí váš názor, Matěji. Chcete je škrtnout z národa? Jak? Shodneme se na tom, že SNS se za národ nebije. Podle mě národu škodí. Škodí národu taky každý umělec, sportovec, vědec, …, který nesdílí vaše hodnoty? Je jich mnoho. Co s nimi?

Ano, Platón řekl, že Demokracie není schopná respektovat nadřazenost některých jedinců a některých způsobů života nad jinými. Také řekl, že demokracie, tak jako jiné formy vlády, nese v sobě plán sebezničení, svůj přerod v tyranii.18 Co považujete za alternativu demokracie? Absolutistickou monarchii? Kterou, v dnešním světě? Možná existuje něco jako aktivní sociální učení, které je v demokracii realizovatelné (střídání mocenských elit, kontrola moci pluralitními médii a veřejným míněním, nezávislost exekutivní, právní a parlamentní moci), ale nechtěl jsem se pouštět do poučování.

Ano, namísto DS máme teď DSSS. Věděl jsem, že jeden zákaz nezmění lidi. Jde o permanentní konflikt a je dobré, že je.

Člověk s pochybnostmi by neměl být ostrakizován. Média jsou ale zvláštní svět. Za vlády jedné strany a jedné pravdy byla ostrakizace lidí s pochybnostmi normou. V demokratických poměrech vstupují do hry také nekalé zájmy… Určitě ale dávám přednost druhému před prvním.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Co myslíte, jakou veřejnou podporu má upalování lidí zaživa? Moc velkou asi ne…, protože činy, jako jsou tyto, všichni spěchají okamžitě odsoudit (alespoň na něčem se společnost shodne), což je samozřejmé a také správné. Na druhé straně každý div trvá den dva, a když dojde na lámání chleba, nemyslím si, že bude většinu společnosti (žádní liberální úchyláci a etnomasochisti) bavit dívat se na popálené dítě a sypat si popel na hlavu, jaká jsme netolerantní společnost déle než den dva. I kdybyste z ní vysekali živý památník, nic to nezmění na tom, že cigánský problém je problém. V tomto případě neexistuje „my“ a „oni“, i když se to samo nabízí. „My“ jako slušní lidé, kteří si váží bla bla a cítí bla bla…, a „oni“, lidé upalující děti, neonacisti, bla bla… Chápu, že jedna konkrétní lidská bytost se jménem a historií má zničený život kvůli bandě debilů, ale tady na východním Slovensku jsou desetitisíce cigánčat bez fyzických handicapů, které mají, ehm, velmi nepříjemné startovní podmínky, které tato Natálka svým způsobem všechny překonala. Vyroste z nich jen další generace parazitů a lidí popisujících bílé stránky černých kronik.

Alternativou demokracie/plutokracie by mohla být i absolutistická monarchie, i když je to blbé, je to lepší alternativa, protože za předpokladu, že vládce není bláznem (ve smyslu deficitu), je více spjat s národem a nemusí se bát podívat za roh. Jakou má demokracie odpověď na vymírání bílého muže? Jaké jiné státní zřízení by toto téma obcházelo?

Většina jsou plebs. Možná to neplatí o Židech, ale o mém národu a ostatních evropských národech, které ovlivnila konzumní doba, to bohužel platí. Nezávislost soudní moci, pluralitní média… možná jsem příliš citlivý, ale rozhodně a dramaticky vnímám rozdíl mezi tím, co je deklarované, a tím, co je skutečné. Která naše média hlídají pluralitu? Zdá se to jako určité civilizační specifikum, že jsme nuceni žít v rozporech, ale pak se nemůžeme divit, že si jedna třetina obyvatel myslí, že si Amíci shodili Dvojčata sami a holokaust nebyl, a část je přesvědčená, že Němci dělali ze Židů mýdlo (to tvrdily učebnice) a Arabové jsou sexuálně frustrovaní chudáci.

À propos: Čtu právě Foucaultovu Psychologii a duševní nemoc a mezi různými „nemocemi“ jsem našel sebe i všechny, které znám .

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Jsem si jistý, že nenávist není program. Ani strach. Zdá se však, že tyto dvě emoce patří mezi nacionalisty (spolu s konspiračními teoriemi) k základní výbavě.

Jistě, když se začtete do většiny učebnic klinické psychologie, najdete u sebe příznaky všeho. Stejně tak u lidí, které znáte. Jako když se začtete do čehokoli jiného a později zjistíte, že selektujete podle vlastního nastavení.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Už jsem dostal echo, že jste to hodil na blog. Proběhl jsem to a… reálie jste vynechal. Tak děkuji. Jen to může vypadat, jako byste neměl o čem psát.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Ano, Matěji, navzdory tomu mám však pocit, že ten text smysl má.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dal jste tomu přímo akční podobu. Jevím se nebezpečně a ta výzva v závěru… No paráda. To, že se cítím dezinterpretovaný sám sebou, je už ale můj problém.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Jenže s tím, co cítíte, já nic nenadělám.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Četl jsem váš text o populismu (https://web.archive.org/web/20110812135638/http://blog.aktualne.centrum.sk/blogy/nos.php?itemid=742) a nejvíc mě zaujalo to kritické myšlení jako základní výbava pro demokracii, resp. nadkritická masa občanů s kritickým myšlením. Bohužel 80 % (velmi slušný odhad) populace na to není vybaveno, ale nevědí o tom. A tito retardi reagují jen na populismus a světlo. Výhledově to bude ještě horší (vize EU 2020), 40 % lidí má mít vysokou školu, ženy mají tvořit polovinu kvót v politickém systému… no zkrátka, finiš Evropy. Tyto fantasmagorie jsou mimo mou bohatou fantazii. Nemyslíte, že tak, jak se vesele používá maďarská karta, cigánská karta, se vesele používá také nacistická karta? Není strach z nacistů také jedna ze spikleneckých teorií? Takové a jiné podobné blbosti mi víří v hlavě.

14. březen (den vzniku válečné Slovenské republiky):19 Proč jste tam šel? Chápu smysl protidemonstrace, ale není mi vůbec jasné, zda to byla demonstrace proti prvnímu státu nebo jeho režimu nebo válce nebo jen protidemonstrace. Nesnižuje se intelektuál k populismu a zevšeobecnění, když nazve fašistickým stát, který fašistický nebyl?

A ještě bych rád věděl, jestli existuje nějaký scénář, který by mohl Tiso^20 reálně naplnit a vyhnout se popravě i kopancům do své mrtvoly. Zevšeobecnění je extrém a dává legitimitu opačnému extrému.

Salute, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Fakt si nedělám iluze o tom, že schopnost kritického diskursu je všeobecně rozšířená. Taky si nemyslím, že v době, kdy o výsledcích voleb rozhodují kampaně a marketing, politici odolají lákadlu využití laciných zbraní.

Dál: Myslím si, že odpor vůči nacismu je motivován historickou zkušeností. Jde o empirii, ne o konspirace. Romové bílé nikdy do koncentráků a plynových komor nehnali, například.

Protidemonstrace 14. března byla reakcí na výzvu Pospolitosti.21 Její mailová podoba byla jednoznačná. Podobně jako webová stránka Pospolitosti. To není o vejci a slepici.

První Slovenská republika byla fašistickým státem. Tiso se mohl řídit doktrínou svého náboženství, a ne ideologií Říše. Prostor rezignovat měl. Byl však loajální až do samého konce.

Zevšeobecnění je zevšeobecnění. Vcelku legitimně s ním zachází také věda. Jde spíše o předmět a způsob.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

No škoda, že mi ten (v)tip nevyšel. Byla by to krásná satisfakce, mít tak pravdu. To pokušení je pro politiky bezesporu určitě obrovské . No, nasmějeme se ještě dost. Však se blíží volby.

No určitě je odpor k nacistům vyvolán zkušeností, jenže žádní nacisti tu nejsou už hodně dlouho (chlapci z Pospolitosti, SNS, Jobbik, … to přece nacisti nejsou, minimálně formálně ne) a s nacistickou kartou se hraje vesele. A nacistická karta operuje kromě strachu s ještě lákavějším trumfem — s vinou. Proč by se měl gymnaziální student po přednášce o historii Slovenského státu cítit vinen nebo se stydět? Co má člověk, narozen o tři režimy a tři generace později společného s utrpením lidí, již jsou dávno mrtví? K čemu je dobré vydupávat si takovou pozornost? Humanistická odpověď je jasná. Jak ale vysvětlit motivy sionistického hnutí, které s mrtvými jen hanebně handluje? Jak je možné, že jedna křivda (Benešovy dekrety) je mrtvá, zatímco jiné viny nikdy nezemřou?

Vycházela-li vaše protidemonstrace z poselství Pospolitosti (mírně řečeno přitažené za vlasy), tak to pak bylo v pořádku. Není to o vejci a slepici, ale takový Peter Getting (skvostné články o Matici, Slovenském státě, nacistických pohlavárech, Tisovi) je slušný fanatik, který ani zájem o objektivitu nepředstírá. Nejsou lidé jako on jen Kotlebova vejce?

Tiso měl prostor na rezignaci, ale po jeho rezignaci by se bylo k moci určitě dostalo tzv. radikální křídlo. Nezapomínejme na prezidentské a resortní výjimky. Viděl jste ten německý film o Terezíně? Protože tak, jak to bylo v tom filmu, to bylo ve skutečnosti podsouváno celému světu. U Tisa nenajdeme Jidášův komplex, dobře známý z normalizace (když to nevezmu já, přijde větší svině), on prostě pouze dělal, co mohl, a svou úlohu bral zodpovědně do konce.

Najděte si ve slovníku, co je fašismus, nebo si doplňte vzdělání, protože první Slovenský stát fašistický rozhodně nebyl. Chápu, že vám jsou nuance u prdele, ale historie ukazuje své zoubky a nová generace historiků tvrdí, že vznik Slovenského státu byl optimálním řešením. Komu by to prospělo? Bylo by to pěkné, kdyby Slováci řekli skupinové NE! deportacím, hlavně takto s odstupem času se to jeví jako lákavá možnost, ale kromě toho, že to bylo nemožné, k tomu nebyla ani vůle. Nechci jitřit zahojené rány slovensko-židovského spolužití, ale pokud 4 % obyvatelstva, z nichž tady naprostá většina byla jen 100 let (emancipace — povolení přístupu), vlastní 39 % veškerého hospodářství, tak se ta 4 % nemohou divit, že po nich zbytek krajiny pokukuje (nemluvě o loajalitě Židů ke Slovensku za Uherska a těsně po něm). Křesťanství bylo možná méně pokrytecké než dnes, ale očekávat od bídné masy ušlechtilé činy a těžké morální postoje… no, naivní. Nechápejte mě zle, já jsem si plně vědom toho, že Židé vděčí za svou prosperitu také tomu, že nemají silné vazby na domácí obyvatelstvo a že je to podstatná část skupinové strategie — nezazlívám, však vám to pomohlo přežít, ale pak se netvařme, jakým příspěvkem tady Židé byli. Ono totiž, i Štúrovy knihy (Slovanstvo a svět budoucnosti) mají své (na dnešní poměry trestuhodné) antisemitské pasáže. Dostojevskij dtto. I Šrobár. Naše spolužití nebylo bezproblémové. To je důvod, proč se mi líbil ten Imre Kertész, proto, že se odmítal jednoduše smířit s tím, že je nevinný.

Romové gádže nehnali do táborů, protože k tomu neměli příležitost — to pomalé vyžírání, obtěžování a hanba jsou snad horší. Nejsmutnější je to, že ti lidi mají potenciál být produktivní, jen namísto toho parazitují.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Proč by se měl student na přednášce o Slovenském státě stydět? Důvody zájmu o dějiny přece pramení jinde. Teda alespoň doufám. Totéž platí také o tom oceánu krve, které lidstvo prolilo napříč dějinami.

Ano, Matěji, Tiso měl možnost rezignovat. On ale držel lajnu do úplného konce. V souvislosti se státem, kterému byl prezidentem, se vážně nechci pouštět do diskuzí o definicích. Jako fakt ale chápu to, že to byl stát nedemokratický (jedna strana a její gardy), lokajský (existoval díky Hitlerově Říši), nepřátelský k vlastním lidem (Židům, Romům, Maďarům, Čechům), zločinný (posílal je do vyhnanství či na smrt), směšný (vyhlásil válku celému světu včetně USA), zlodějský (arizace) a tak dále.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Nemyslel jsem regulérní přednášku z dějin… Myslel jsem to tak, jako když se do školy nasáčkuje nějaká nevládka útočící na city. A co si budeme nalhávat, neomarxistický liberál nemá o objektivitu zájem.

Ale přece to, že Tiso vydržel do samého konce, mu naopak přidává. Však farizej rukama nelomí. Tou dobou byly nedemokratické téměř všechny státy světa. Stav Evropy v době války: 2 až 3 demokracie, a to počítám i tu Benešovu probační, šest monarchií a zbytek fašistické režimy a bolševici. Jedna strana široko daleko byla v té době standard a formálně HSĽS absorbovala všechny legální politické strany. Gardy také patřily k době.

Lokajský byl a nic jiného mu nezbylo. Hitler vytvářel novou Evropu na podobných principech, na nichž vytvářel síť institucí v Německu. Vycházel ze vzájemného soupeření a soutěžení a ze vzájemného strachu z autority „o jedno vyšší“. Každopádně nám dal státnost, a to je podle mě ten bod, který stát diskvalifikuje v očích veřejnosti, ale Hitler byl ve své podstatě jako mesiáš.

Nepřátelský k vlastním občanům: no ano, ale protižidovské zákony^22 (omezující disproporční zastoupení Židů) byly zákony už z dob Beranovy vlády v době existence Československa (druhá republika). Benešovy dekrety se s Maďary a Němci také nemazaly. Byl to národní — stavovský stát, který trval po dobu nejbouřlivějšího období dějin.

Vyhlásit válku USA byla důslednost .

Zlodějský — ještě jednou: pokud 4 % obyvatelstva vlastní 39 % všeho, který malý stát by odolal, pokud by šlo o menšinu více či méně nepřátelskou vůči státnosti a nepohodlnou z hlediska geopolitického?

Zločinný — když se Vrba ozval, deportace se zastavily^23.

Nechci dělat advokáta historii. Faktem však zůstává, že ničemu z toho se z hlediska slovenské perspektivy nedalo zabránit. Snahu Slováků o nápravu ilustruje největší počet spravedlivých mezi národy a postavení, které je spolu se státností (i když ji udělil Hitler) základem státnosti dnešní. Přestože rozdělit republiku nechtěla většina ani v roce 1939, ani v roce 1992, dnes se už i od těch největších kritiků ozývají smířlivé hlasy, že to přece jen dopadlo dobře. První Slovenská republika jasně ukázala, že si dokážeme vládnout sami (ve strašlivém kontrastu k době, kdy tady museli být převážně jen čeští úředníci). Teď to bude znít strašidelně, ale přijde den, a výhledově vy už nebudete naživu (možná ani já ), a první státnost kriminalizovaná nebude a oficiálně se uzná jako optimální řešení (z nouze ctnost).

Četl jste někdy něco od luďáků? Třeba Sidorovy paměti (vyšly nedávno v ÚPN). Nebo něco od Ďurici, Vnuka a spol.? Mně nedělá problém zařadit v rámci plurality jejich vidění událostí do souvislosti s tím, jak věc viděl Kamenec nebo zahraniční autoři nebo noví autoři (Lacko), dokonce i bolševici mají zajímavou tezi (nebereme-li v potaz ten balast).

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Nevím, jestli do škol chodí nějaké nevládky útočící na city. Spíš si myslím, že ne. Z vlastní zkušenosti vím, že na přednášky a diskuze si zvou jednotlivce. Například mě. Také vím, že výuka dějin není silnou stránkou slovenských škol.

To, že Tiso v posledních dnech vlády popřál mnoho úspěchů Hitlerovým nástupcům, mu nijak nepřidává. Ano, v tom čase nebylo mnoho demokratických režimů. Meziválečné Československo k nim patřilo. „Absorbovat“ nebo zrušit všechny legální politické strany je jedno a totéž a vytvořit k tomu vojenské gardy je už jen poslední tečka designu totalitního státu.

Ano, Hitler byl pro mnohé Němce mesiáš. Pro ty ostatní bylo po ruce gestapo. Ano, Slovákům dovolil vlastní stát. Tady někde vidím zárodek kulturního genotypu, který na Slovensku přetrvává. Asi by však bylo dobré dívat se sociologickýma očima na jeho nositele.

Protižidovské zákony si, Matěji, pročtěte. Já jsem je četl. O této věci vážně nemá smysl diskutovat. Ani o majetkových disproporcích. Nebo se pustíme do uvádění příkladů? Zákaz školní docházky pro malé děti. Zákaz výkonu povolání. O vysokém počtu spravedlivých na Slovensku vím. Dokonce jsem jednomu pánovi Rónovi vydal v nakladatelství G plus G knihu, v níž vzdává hold těm, kteří se zasloužili o to, že přežil. Vím, že jich bylo a je hodně, a hluboce se před nimi klaním.

Účelem Vrbova reportu bylo zabránit deportaci maďarských Židů. V roce 1944 to však v době fašistického režimu Maďaři zvládli za pár měsíců. Deportace na Slovensku byly jen pozastaveny a to nikoli jen na základě Vrbovy iniciativy.

Nemám k samostatné Slovenské republice negativní vztah. Akceptoval jsem rozpad Československa. Negativní vztah mám k Mečiarovi, Slotovi a Ficovi, …, ergo k části slovenských politických elit. Škodí národu, o němž tolik mluví. Ani tuto emoci bych ale neklasifikoval jako nenávist. Konečně, v tomto ohledu asi vážně nepatřím k minoritě.

Matěji, četl jsem v životě mnohé, včetně Goebbelsových deníků, Hitlerova Boje a hory podobných textů. Vynechal jsem ale Vnuka, Ďuricu, Kirschbauma. Nejsem historik a knihy na čtení si vybírám.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Teorie o vzniku „kulturního genotypu“ mě zajímá. Jak to ovlivnilo vznik státu z Hitlerovy vůle? Uniká mi souvislost a rád bych se dověděl víc. Já jsem přišel s vlastní teorií chudoby zažrané do genů. Vlastně vždy, když o tom přemýšlím komplexně (proč sebou necháváme zametat), vyvstane mi v hlavě teorie jednoho středověkého cestovatele, který „Slovácko“ popisuje jako „mizéria plebs“.

Masaryk se sám ve svých pamětech (i rozhovorech s Čapkem) ostýchá nazvat 1. ČSR demokratickou republikou. Užívá termínu „s omezením“, „probační“ atd. Upřímně si myslím, že 1. ČSR je glorifikovaná hlavně z nostalgie, a proto, že k Židům byla skutečně šlechetná. Masaryk se nikdy netajil svými sympatiemi k sionismu. ČSR tak byla první země, kde se dala vybrat z národností i ta židovská.

Goebbelsovy deníky od Irvinga? Připadal vám jako duchovní otec revizionismu?

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Teorie memů má počátek v práci filozofa K. R. Poppera. Do vědy však pojem mem zavedl Dawkins a do ucelené teorie ho rozvedla Susan Blackmoreová. Oba jsou přírodovědci. Jde o nějaký kulturní ekvivalent genů. Replikuje zkušenost, paměť, poznatky… možná je to jen metafora. Třeba rozvést?

Demokracii asi není třeba chápat jako stav. Je to proces, jehož atributy jsou od Aristotela neustále v pohybu. I demokracie s omezeními, probační, slovenská, indická jsou demokracie. O Masarykovi se říká, že nebyl nijak velký milovník Židů. Ve chvíli, kdy měl být popraven Žid obviněný z rituální vraždy, však nedokázal mlčet. Pro něj to bylo věcí principu. Národ po něm tehdy plival.

Dvoudílné Goebbelsovy deníky (z počátku 30. let) vyšly loni v Našem vojsku.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Měl jsem na mysli, jak konkrétně se mohl degenerativně projevit vznik států z Hitlerovy vůle na „kulturním genofondu“. Naznačil jste, že dopad to má i na dnešní „elitu“. Rozveďte to, prosím. S touto teorií už jsem se setkal.

No, Masaryk a případ té Anežky Hrůzové,24 nevím, zda ho národ pomluvil, ale určitě mu to pomohlo v kariéře. Možná i více než obhajoba Chorvatů.

Ach tak, tyto deníky . Doufal jsem, že jsou to ty od Irvinga (byla to vlastně biografie) a že máte nějaký protiargument, protože i přesto, že ho všude řeší (mainstream à la SME) jako fašistu, revizionistu a podobně. Argumenty jsou slabé a v náznacích (jako náhodou — většinou se ani neobtěžují, mám silný pocit, že ti naši novináři jen přepisují zahraniční články). A potom mi nějaký obézní tupec v ponču v Artforu řekne, že oni takové autory nemají rádi.

V Košicích je jaro. Přeji pěkný večer.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Projekt třetí říše nespadl z nebe. Náznaky vzniku tohoto typu mytologie a ideologie jsou už z 19. století. V hlavách některých z elity dál přežívají. V některých jako instrumentální záležitost (cesta k profitu a moci) a v některých jako stav mysli, vidění světa, optika.

Za časů Masaryka se filosemitismus nechápal jako cesta ke kariéře. On v konečném důsledku ani filosemita nebyl. Možná právě toto je ten moment, který odliší státníka od politika. Státník dokáže jít i proti většinovému názoru, a dokáže ho dokonce artikulovat.

Včera jsem začal číst Mosty z chudoby (Payne, DeVole, Smith) — vyšlo to v Košicích a vydání iniciovala neziskovka, která odvádí pouze dobrou práci. Ta kniha mě asi bude bavit.

Dnes bylo jaro i v Praze, jen jsem seděl příliš dlouho u zubaře.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den,

rád čtu váš blog. Myslím, že se nemáme moc o čem bavit, a přišel jsem na to proč. Vaší filozofií je antropologie, kognitivní vědy a meditace. Já mám biografii, Stalina, Hitlera, Lenina, Pol Pota, Goebbelse, Göringa, Machiavelliho a římské císaře. Vždy, když někde narazím na Stalinovy praktiky trestání všech těch intelektuálů okolo, tak si vzpomenu na vás (vlastně celou „Timurovu partu“) a Mečiara. Mechanismy moci nepřečtete z ničeho tak dobře jako z historických souvislostí. Proto budu vychovávat svého syna tak, aby historii chápal jako alternativu k filozofii. S bojovými uměními ale souhlasím bez výhrad: neznám smutnější individua, než byli Egon Bondy nebo Sartre — vyzývali k revoluci, ale každý dělník by je bez problémů znásilnil.

Zmatené? Ano.

Cítím ve vzduchu krev — společnost se radikalizuje, jsem šťastný, že už i posledním debilům dochází, že SMER a SDKÚ je prašť jako uhoď, a když se Fico s Dzurindou po volbách obejmou, tak to bude úžasné.

Omluvte expresi, prosím, a přeji pěkný den.

Matěj

P. S. Četl jste Hamsuna a jeho Po zarostlých stezkách? (Proč už se nerodí tak velcí muži?)

◆◆◆◆◆◆◆

Však i já si s vámi píšu rád, Matěji. Dialog má smysl vždy jen tehdy, létají-li třísky. Možná to ani už není dialog, když lidé vyznávají příliš odlišná paradigmata, ale nutí to formulovat vlastní stanoviska.

Na historii mě mate, co řekl Dušan Třeštík: „Historici jsou poplatní aktuální moci a vlastním předsudkům.“ Na základě toho, co píšou o nedávné minulosti, můžu jen potvrdit.

Cítím ve vzduchu cosi z 20. a 30. let. Rád bych se mýlil.

Hamsuna si seženu.

Zdravím, Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Ale prosím vás, jako by snad filozofie nebyla jen služkou poplatnou moci — dnes je to liberální demokracie (s různým přídělem občanských práv pro radikála a konformistu) a v Sovětském svazu to byl marxistický dialektismus (Sovětská akademie věd a Institut Marxe, Engelse a Lenina přece nemohou lhát) a ještě dříve to byli křesťané (jak já je nesnáším). Řekl mi jeden historik, že jen velmi mladí nebo naopak velmi staří historici si myslí, že mají pravdu. Ona intelektuální poctivost je asi i tak chimérou ve světě interpretů.

Nicméně žijeme v době, kdy se paradigmata budou lámat a to je dobře, bez ohledu na to, bude-li to jako z roku 1848 nebo jako z roku 1930. Nebojte se koncentráků… já se gulagů také nebojím (dnes by to bylo zbytečné, protože sytý otrok se nebouří). Ale vy jste tu prognostik. Ne já .

Jinak v Rusku se přepisují dějiny 2. světové války (viz Mark Solonin). Byla by jistě celkem sranda si pozjišťovat, z jakých komunistických sraček si dnešní páni docenti dělali své tituly.

Salute, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Však ano, i já si vybírám, z jakých filozofů budu číst. Přičemž nejvíce filozofie nacházím u dobrých spisovatelů, společenských vědců a přírodovědců. Souhlasím i s tím, že intelektuální poctivost je problém. Možná i proto, že každý intelektuál v sobě nosí zvnitřněnou představu světa (když už je odolný vůči vnějším tlakům). Měl vyložit karty na stůl hned na počátku a vše by bylo OK.

Osobně si myslím, že stanovovat prognózu nastupujícího paradigmatu je nepatřičné (jinými slovy na hovno). Velká neznámá.

F.

P. S. Náš film je ke zhlédnutí zde: http://www.ceskatelevize.cz/ivysilani/10262387645-kratka-dlouha-cesta/.

◆◆◆◆◆◆◆

Ach jaj, pane Gále,

já se vás nechci dotknout, ale první polovina roku pětačtyřicátého byla tak všeobecným armagedonem, že osud vašeho otce z tohoto rámce nijak nevyčuhuje. Kdysi, předtím, než jsem se stal radikálem, jsem se dokázal rozlítostnit nad popisy milionů a milionů civilistů, kteří žili ve svých domech po desítky generací (že nejde o Židy a Cigány, je doufám jasné) a svinským krokem utíkali stejným směrem a za téže zimy z dosahu Rudé armády. Snad s jediným rozdílem, a to tím, že na pochody vězňů útočili hloubkoví stíhači omylem, přičemž žebřiňáky naložené dětmi byly legitimním cílem.

V kontextu armagedonu posledního válečného roku jste z toho vyšli jako big happy family (dvě děti narozené v ghettu přežijí válku spolu s matkou a otec zemře při pochodu na západ na sklonku války, a to jde o Židy, přičemž dnes už všichni víme, kdy bylo vymyšleno slovo holokaust, že Němci neměli jiné starosti, než jen minimálně od roku 1933 připravovat vhození všech Židů do pecí).

Ale jako propaganda je to hezký film. V Americe bude mít nepochybně úspěch.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Je to příběh jednoho člověka, Matěji. Myslím si totiž, že v jednom příběhu může být (a taky že je) celý armagedon. Určitě jsem ho netvořil jako propagandu a určitě to ani propaganda není.

F.

Dobrý den, Matěji,

odevzdal jsem do nakladatelství Academia knihu svých vzpomínek, meditací a všelijakých střípků. Vyjde koncem dubna. Jedna z kapitol obsahuje i tu část našeho dialogu, která je na mém blogu. Zbytek jsem, na vaše přání, nechal tak. Před zveřejněním jsem dal knihu přečíst svým dvěma kamarádům. Zdálo se jim, že je to dramatický text. Myslím ten náš společný. Podobný názor měla i redaktorka. Chci poděkovat za tu možnost pohovořit si přes barikádu. Podle mě to mělo a má smysl.

Zdravím, Fedor

P. S. Tento rok, zdá se mi, melu z posledního — dokončíme film o Natálce. Asi uděláme hodinový dokument o rozpadu Československa a s kamarádem píšeme krátkou studii o stárnutí, umírání a smrti. S Peterem Zajacem se střídáme v psaní glos pro .týždeň. Na příští rok si plány nedělám. Jen bych byl rád, kdyby se dařilo rodině.

◆◆◆◆◆◆◆

Tak teď už jste použil ty mé výplody ducha bez jakékoli konzultace. Tož mi připravte jeden výtisk s věnováním, protože tantiémy a honoráře z toho asi nevytluču.

V podstatě je mi jedno, co všechno jste tam z těch mých e-mailů importoval, ale zjevně to bude nejpoutavější část knihy (možná bychom mohli pouvažovat o komediálním duu), tak ještě štěstí, že jsem se nepředstavil.

Pokud bych měl dodat k naší komunikaci jedinou poznámku, zněla by takto: 3 roky jsou pro člověka, kterému je 24 let, dlouhá doba, pro chlapa, kterému táhne na 70, je to jedno roční období. Takže moje názory se dost upravovaly, přehodnocovaly, modifikovaly, ukázaly se nezcestné atd., ale vy jste zůstal při svém. Lépe než jako blbec z toho nevylezu.

S pozdravem, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Použil jsem, Matěji, jen ty části, které byly na mém blogu, a k tomu jsem měl váš souhlas. Zbytek jsem nepublikoval. O honorář se s vámi klidně podělím. Činí 10 % z tržeb, což u tohoto typu literatury činí asi tisíc prodaných knih. Cenu si najdete na webu nakladatelství. Svůj podíl na celkovém počtu stran si jednoduše spočítáte. Pokud nepřijdete na autogramiádu, najdete knihu v obálce v knihkupectví.

Díky za spolupráci, fakt.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Tak rychle zapracujte na tom, aby se z toho stal bestseller, protože se mi už fakt nechce chodit do práce. Já mám z této „spolupráce“ silný pocit, ani nevím, jak to nazvat: nenaplněných možností. Protože pokud bylo cílem porozumění, tak jsme se minuli, a ani nemám pocit, že by se nám nějak extra podařilo prorazit bariéry. Čím jsem mohl být objevný, vyjma toho, že mé názory nekorespondují s mainstreamem, netuším.

Tak mnoho úspěchů v tomto roce nabitém akcemi.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Většinou se, Matěji, bavím s lidmi, kteří jsou jako já. Netvrdím, že ne polemicky, ale stále jako by z jednoho soudku. Naše dopisování mě donutilo přemýšlet trošku jinak. Díky vám jsem si přečetl pár knih, které bych jinak nečetl. Nemluvně o tom, že jste byl zdatný partner. Občas jsem měl pocit, že až příliš. A to je fajn. Pro mě fajn.

Fakt, že ani já, ani vy, jsme během dialogů nepřekročili svou stranu barikády, se zdá být normální. Mám takový pocit, že až se střetneme na bojišti, odložíme zbraně a na chvilku si popovídáme. Aspoň chvilku. Pak si každý budeme bránit své pozice. Je dost pravděpodobné, že vzhledem k velkému věkovému rozdílu a momentálně se vyvíjející situaci, odejdu poražený. Ale nerad bych. Nešlo by totiž jen o mě, ale také o mé blízké a hodnoty, které vyznávám.

Mám naplánované, Matěji, tři promo akce: v Praze, Bratislavě a v Košicích. Ozvali se také z rádia a dělal jsem rozhovor s Tomášem Galisem ze SME. Tím pravděpodobně končím. Tento typ interakce jsem považoval za svou povinnost vůči knize, již jsem vydal, stejně jako vůči vydavateli, který nese finanční riziko. A fakticky i vůči sobě samému, když už píšu, ať to lidi čtou a kupujou.

Zdravím, Fedor

Aha, zapomněl jsem na náš bestseller. Pojďme pokračovat v diskuzi. Jen nevím, zda to bude bestseller a jak daleko to dotáhneme. Začal jsem právě s jedním kamarádem psát knihu o stárnutí, umírání a smrti. Skvělé téma. Můžeme se, tuším, shodnout alespoň na tom, že tyto tři pojmy představují jedinou absolutní jistotu.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Izraelský Žid natáčí film o antisemitismu. Mohlo by vás to zajímat. Možná bychom mu v tom dokumentu mohli pomoci korigovat některé věci. Protože pokud jsou všechny židovské děti vychované v podobné psychóze, tak mají Židé zaděláno na pořádný průser.

Na: http://www.csfd.cz/film/267746-hashmatsa/prehled/.

Nebo: https://en.wikipedia.org/wiki/Defamation_(film).

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Dokoukal jsem asi do třetiny. Zbytek jsem si domyslel. Ten chlapík natočil dobrý film. Film o tom, jak se dělají filmy. Film o tom, jak se někteří lidé živí fámami. Film o tom, jak fámy ovlivňují lidské myšlení. Kdyby natočil palestinský filmař podobný film o tom, jakými fámami živí palestinské děti v tamějších školách (například o Židech), bylo by bývalo na světě možná více dýchatelno. Na průser si zakládáme všichni, i když každý na tom svém oblíbeném písečku.

Matěji, toto jsou tak triviální věci, že se mi o nich nechce diskutovat.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Máte pravdu, jsou to banality. Bohužel. Ten palestinský filmař by měl jistě větší úspěch, ale pravděpodobně by musel utéct, a ani to by ho možná nezachránilo .

K tomu „zakládání si na průser“. Dostal jsem echo, že se na mě chystá trestní oznámení (těžko určit relevanci, ale nepřekvapilo mě to). Snad neskončíme před soudem oba společně. Koneckonců vy jste dával prostor na prezentaci.

Ještě jedno video, které mi ukázalo Židy v tom nejlepším světle. Jako vtipné lidi s nadhledem a schopností smát se sobě samým: https://www.youtube.com/watch?v=M9Sdkps0Quo&%20_source=message.

Přeji pěkný den.

S pozdravem, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Matěji, situaci v Izraeli zhruba znám. Palestinské děti se od první třídy učí nenávidět Židy. Mají to i v učebnicích. I tam jsou lidé, na obou stranách, kterým to vadí. Palestinský taxikář, majitel butiku a podobně chce normálně žít. Stejně jako Žid.

Nevěřím, že na vás někdo podá trestní oznámení kvůli našemu dialogu. Bylo by to směšné a k ničemu.

Pěkné léto.

F.

P. S. Vyzvedl jste si knihu?

◆◆◆◆◆◆◆

Taky si nemyslím, že by se toho někdo mohl chytit. Neberu to vážně. Respektive už pár let žiju s neodbytným pocitem à la Winston Smith z románu 1984, kdy mu O‘brien říká, že od počátku věděl, že takhle dopadne. S trochou nadsázky by se dalo říct, že kdo neseděl v base za politické názory, nemá v politice co pohledávat .

Po třech čtyřech generacích vyrůstajících v konfliktu žádná programová nenávist nepřekvapí. Už si ani nedokážu představit scénář konce konfliktu, řešení dvou států… Momentálně to vypadá na další eskalaci v regionu. Do učebnic se toho vleze. Stačí se podívat do našich a maďarských učebnic na téma Trianonská mírová smlouva.

Knihu jsem si převzal, děkuji. Můžu vám poslat feedback, pokud chcete, ale mám takové tušení, že nadšený z ní nejste. Na prezentaci knihy jsem nemohl, byl jsem v práci. Mimochodem, Jiří Trávníček je náš společný známý (pokud vím, dělal vám společnost v Košicích) .

S pozdravem, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Ano, z té knihy nejsem moc nadšený. V Košicích jsme chodili z hospody do hospody. Byl jsem rád, když jsem se v Praze vypotácel z vlaku.

Ten středovýchodní konflikt vnímáme všichni jako něco normálního v jeho fatální neřešitelnosti.

Právě se sbírám z televize. Jdou nám schvalovat poslední eseje o lidech, kteří se neposrali. Od září v programu (předpokládám Dvojku okolo 22. hodiny). Z této práce mám radost.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý večer, pane Gále,

už jsou to roky, co jsme si naposledy vyměnili pár zpráv. Svět se pohnul a myslím, že by stálo za to vyměnit si postřehy. Vedl jsem s vámi vnitřní dialogy, ale narazil jsem na limity tohoto žánru . Tak jako tak ta naše konverzace byla přínosná pro obě strany, i když vy se asi jako debil necítíte, když listujete knihou naší společné komunikace. Jen těžko se můžu ztotožnit s tím, co jsem napsal před lety. Na druhé straně je sranda dívat se na starého Matěje, co si myslel a jakým způsobem komunikoval. Ne, že bych byl teď hvězda, ale je rozdíl v tom, co si člověk myslí, když je mu 24, a pak, když je mu 29. Neznamenalo by to nic dobrého, kdybych, pohybuje se na tenkém ledě zakázaných informací a daleko za linií politické korektnosti, setrvával na pozicích. Dogmatismus mě děsí asi stejně jako vás davy .

Abych nechodil kolem horké kaše a přešel k tomu, co mi běží hlavou jako první: Mohl bych dostat honorář za svou mladickou nerozvážnost? Vím, že nejde o majetky, ale jsem ve zlé životní situaci (vážné onemocnění ženy a následný rozpad rodiny…) a i to, co by mi zaplatilo nájem na měsíc nebo dva, by mi opravdu pomohlo. Matně si vzpomínám, že jsem od vás dostal nějaký příslib, ale hrdě jsem to odmítl (nebo zbaběle, ze strachu ztotožnit se s tím Matějem).

No, tak, o co se s vámi podělit. Co by vás tak mohlo zajímat?

1. Nevím ani jak, ale stal jsem se ideologem (nebo aspoň opinion makerem) krajní levice a pravice: mám určitý vliv na to, co publikují různé skupiny na Facebooku, co se uveřejňuje na prop.sk nebo co uveřejňuje mládežnický komunistický časopis VZDOR… Za Kotlebu nemůžu . Ale pokud chcete, mám pár historek z první a druhé ruky, jaký je Kotleba (doplň vhodný vulgarismus). Je to divná pozice, ale vychází z poznání nevyhnutelného — Výmarská republika se přece rozpadla proto, že do ní bušili komunisti i nacisti. Takže to, co vím o primitivismu, agresivitě, nenávisti, dogmatismu, omezenosti, krátkozrakosti a hlouposti všeobecně. Stále se ve mně ale najde více blahosklonnosti vůči osmnáctiletému fotbalovému fanouškovi a vůči mladému Stalinovu pohrobkovi než vůči morálním kompasům z .týždňa a SMEčka (jsem vážně přesvědčený, že většina z nich ani nečte knihy).

2. Psal jsem si i s Davidem Irvingem^25 — on také revidoval některé své názory, což je super, protože už mám ucelenou a autenticky znějící verzi holokaustu pro svou vlastní potřebu.

Ale toto už skutečně nepovažuji za téma a za to velmi vděčím vám. Vysvětlím: holokaust a své přesvědčení, že je institucionalizovaný, politicky a ekonomicky zneužívaný v konečném důsledku v neprospěch obětí, nikde nevytahuju a ani přesvědčení, že je to morální kompas pro mrzáky na duchu (označ zlo, vyhraň se vůči zlu — nic to nestojí / nic neriskuješ — staneš se dobrem), protože jsem si řekl: „Když Fedora Gála netankuje, že v roce, kdy Jewish Material Claims Conference against Germany dostala od Německa rekordních 500 milionů eur, se na Slovensku krátily doplatky na léky přeživším z táborů, tak pak já se tím trápit určitě nebudu (koneckonců už i mezi Židy samotnými jsou hlasy, které se v tom vrtají — The Holocaust Industry od Normana Finkelsteina). Někde v tom je taky schovaný důvod, proč jsem s vámi přestal komunikovat.

3. A s vášní sleduji ještě tuto kauzu: www.nassmer.blogspot.cz/search/label/kauza a k ní, pokud jste ji zaregistroval, by mě zajímal váš komentář.

Zajímalo by mě toho více, ale pro začátek to asi stačí.

S pozdravem a přáním pěkného večera, Matěj

P. S. Zdál by se vám pěkný plakát s nápisem: „25 let od revoluce: žije se nám lépe, žije se nám radostněji“ (plus obrázky vil, jachet, hráčů póla, … inspirované sovětskou propagandou)?

P. S. 2 Kdy se stalo, že se k náboženské a rasové nenávisti přidala i nenávist sociální (tedy alespoň u Fica jsem si všiml tohoto slovního spojení)? Když člověk vydělávající 300 eur měsíčně nenávidí ministra financí se sbírkou hodinek (jak mě uráží, že ti lidi nemají vkus) za 300 000, tak je to asi podle režimu zločin (k tomuto historickou paralelu najít neumím).

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý večer, Matěji,

taky jsem si na vás občas vzpomněl. Je mi líto, že máte starosti.

Dostal jsem za knihu 30 000 Kč. Náš rozhovor představuje v knize necelých deset procent textu. Teoreticky bychom měli jít s honorářem na půl, ale bez vás by ta pasáž nevznikla. Nabízím 100 eur. Vím, že je to málo a určitě vám to starosti nevyřeší. Rád je pošlu, Matěji, na účet, nebo jak vám to vyhovuje.

Pokud jde o mě, poslední roky se pohybuji ve světě dokumentu (rád bych dokončil dokument o Rudovi Dzurkovi, nedávno zemřel a já mám pocit, že mu ten film dlužím, a pokračuju v časosběrném dokumentu o Natálce, chystá se už do první třídy… apod.). A stárnu, Matěji.

Mrkl jsem na stránku, o které píšete, že ji sledujete s vášní. Už se tam nevrátím. Všeobecně nemám dobrý pocit z toho, že přibývá lidí, kteří nepovažují demokracii za dobrý způsob uspořádání společnosti a mluví o revoluci a pevné ruce.

Mějte se a hezký večer.

Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den.

Super! 100 eur mě sice nespasí a možná bych se i pustil do nějakého vyjednávání, ale zaprvé se nedokážu ztotožnit s tím, co jsem psal, a zadruhé nemám důvod vám nevěřit, působí to celkem fér. Takže děkuji. Sice mám na účtu debet 160 eur, ale dobře to dopadne . Nemusí vás trápit těžká životní situace… Já si v podstatě vystačím s knihami a mám dvou a půl ročního syna a to je jedna obrovská radost (v tom se shodneme).

Mě to také neštve tak jako před lety, že tento režim neplní své základní funkce (teda převládá ten dojem) a roste odpor lidí. Pokud bych se měl pokusit o vtip, zněl by asi takto: pokud bychom měli všichni na věky věků otročit pro čínskou armádu robotů, ale viděli bychom zkorumpovaného Kaliňáka bát se a utíkat ze Slovenska, tak podobnou invazi přivítáme s otevřenou náručí. Takže ve skutečnosti nejde o touhu po pevné ruce nad sebou. Ale o touhu po pevné ruce v první řadě nad politiky. Víte, hospodářský růst je něco, co lidi nedokáže nadchnout… No, možná to někoho nadchne, ale jistě to není to, co by idealistu přinutilo obětovat se. Prostě chybí vize. Já můžu pro režim v tomto případě jen pokrčit rameny.

No, těším se na vaše filmové dokumenty… Mrzí mě, že jsem Krátkou dlouhou cestu v afektu nazval propagandou. Jen tak, možná na okraj: nebylo by zajímavější mít k dispozici časosběrný dokument o těch, kteří tam ty lahve hodili? Vím, že je to nemožné, ale zajímalo by mě to. Teda, záběry na Natálku nikoho, kdo Cigány nenávidí, nepřesvědčí o tom, že dělá chybu.

Vaše úvahy na téma stárnutí a vyrovnávání se s ním se mi vždy líbily. Z toho definitivního „stárnu“ cítím smíření a rezignaci.

S přáním pěkného dne, Matěj

P. S. Minule jsem narazil na takovou informaci, že předsedou Světového kongresu Slováků byl během procesu se Slánským a spol. slovenský Žid a prý vydal knihu, která je právě o těch procesech a byla vydaná snad ve všech světových jazycích, ale u nás (ČR a SR) nikdy nevyšla… Neslyšel jste o tom?

◆◆◆◆◆◆◆

Matěji, peníze (100 eur) jsem převedl. Napište, zda dorazily.

Na tom, že chybí vize, se shodneme. I na tom, že chudoba je svinstvo.

K filmům, o něž se zasluhuji: nevěřil byste, co je to za kalvárii prosadit v telce nějaký projekt, který nespadá do kategorie Farmář hledá ženu nebo StarDance. Film o Natálčině příběhu byl nakonec spíše filmem o partě lidí, kteří se motali okolo. Po čtyřech letech je ta parta na sračky a Natálčina rodina prosperuje — rodiče se nerozvedli, děcka se dobře učí, doma je čisto a teplo, mají se rádi. Něco to o nás vypovídá.

O Kongresu Slováků nic nevím, Matěji. Mám pocit, že tomu šéfoval nějaký Roman, který zbohatl na obchodě s ropou, a že po amnestii a emigraci s ním chvilku spolupracoval Eugen Löbel (jeden z odsouzených v procesu se Slánským). Kdysi mu vyšla kniha Svědectví o procesu.26

Přeju vašemu synovi radostný život. Nám k Sofince nedávno přibyl Samko. Úžas!

Zdravím, Fedor

P. S. Jonathan Haidt: Morálka lidské mysli, Praha, Dybbuk 2013. Stojí fakt za přečtení.

◆◆◆◆◆◆◆

Dorazily, už jsou dávno pryč.

Ano, chybí vize. Ale nám osobně asi ne, že? Máme co nabídnout ? Stát a jiné instituce, tradiční nositelé vizí, se tváří, že nějakou mají a že je dobrá a funkční — těžko si představit lepší. Ach… jak se ty pojmy vyprázdnily! Všechno se nám to dělo přímo před očima. Vy v pozici porodní báby režimu jste to musel vnímat intenzivněji. Zůstala ekonomika. Nezdá se vám komické, že jsme v tom stavu, v jakém jsme? Jak je možné, že máme víc úředníků než za komunismu? A to existují počítače! Západ umírá na nemoc z vítězství?

A chudoba, to mě vždy zajímalo. Představoval jsem si vás jako rentiéra ve slonovinové věži. Tedy znáte chudobu? Jste si vědom toho, že chudoba dokáže ovlivnit rozhodování, stav vědomí? Měl jste možnost si to vyzkoušet? Po revoluci asi nebyla příležitost… Ale právě v tomto režimu je více nástrah vedoucích k chudobě a chudí se cítí více ponížení — denní konzumní masáž, byť na pozadí. Co nevidět budeš bohatý, podívej — vše je dostupné. Nejsem si jistý, jestli jste zažil vykořisťování na vlastní kůži. Jak se smířit s bezpracným ziskem někoho, kdo prodává mou práci někomu jinému? A to je vlastně všeobecný problém těchto intelektuálních elit (velmi volný pojem) ve východním bloku… Ať už je to Osuský, Kertész nebo Nohavica… Omráčilo vás to, že jste mohl najednou publikovat, cestovat… Z polopodsvětí jste vyšel na piedestal. Proto vám nemohu vyčítat, že bráníte režim a držíte se statu quo zuby nehty. Vždyť ani Nohavica nenapsal jediný protestsong . Pravděpodobně bych se sám nezachoval jinak.

Zkuste mě, prosím, pochopit. Co mě má nadchnout? Ekonomika? Nahánění bezpracných zisků těm, kteří už i tak mají dost? To, že kola se dál otáčejí, i když vůz zcela evidentně stojí? Strašení nedemokratickými režimy na mě neplatí. Možná jsem i dost patetický, abych se tím dokázal nadchnout, ale jednoduše už vím příliš mnoho a pochyby mě nepustí. Další témata považuji víceméně za zástupná (homopráva, interrupce, Cigáni). Základem je: strom poznáš podle ovoce a každý režim o sobě tvrdí, že je ten nejlepší možný, a straší jinými, protože nemůže jinak (protože pokud by byla jeho legitimita zjevná a všemi uznávaná, tak by to asi byla utopie, ne?) .

Poslouchejte, já vlastně vůbec nic nevím o vašich rodinných poměrech. Sofinka a Samko jsou vaše vnoučata od koho (jen si chci představit, jak přicházejí na návštěvu, nebojte )? Ale malý vnuk. Haha… to si ještě užijete! To bude návrat do vlastního dětství. Už i o smrti jste přestal mluvit .

S pozdravem, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Naše matka nás, Matěji, vychovávala sama z platu účetní ve Sběrných surovinách. Blíží se mi sedmdesátka a přestat teď pracovat, nemám na telefon, benzín, knihy, cigarety, hospody a další zbytečnosti. Na běžné přežití by mi důchod asi stačil.

Ano, práce, právě mi asi po dvou letech v ČT schválili projekt o stárnutí, umírání a smrti. Nejprve jsem ale musel od soukromého sponzora sehnat peníze na realizaci. Paralelně běží další tři projekty (70. výročí Vrba–Wetzler Report, časosběr Natálka, dokument o Rudovi Dzurkovi) a pravidelný sloupek v .týždni.

Publikování je práce a někdy dost namáhavá. Cestování bylo lákavé, když to nešlo. Teď už cestuji téměř výhradně za prací (nejčastěji po Čechách a mezi Prahou a Bratislavou) a za vnoučaty (syn pracuje v zahraničí).

Mějte se, Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Teda, teď netuším, proč mě překvapilo, že jste přijal pozvání. Mně se líbí platforma toho klubu^27 a snad není pravda, že antisemitismus je nevykořenitelný. Ten kemp by mohl minimálně obrousit hrany a dost lidí je takových, že by se z nich mohli stát zanícení filosemité (tedy vezmeme-li v úvahu širokou škálu možností na konvertování, což je vymoženost církve, Strany zelených a prodavačů pojistek). Dokonce prý existuje nějaký evropský fond na rozpouštění extremistických skupin pomocnou propagandou. Chápu, že vy na to nemáte nervy, ale můžeme zkusit oslovit širokou škálu extremistů z levice i pravice různého věku, pohlaví, náboženského přesvědčení a vzdělání. Já bych se snad i hecl.

Ale jinak velmi pěkný výkon, pochopil jsem, že více než s nadhledem, který jsem od vás chtěl já i Petr Bakalář, máte cenu bez nadhledu. Je to mnohem podnětnější, škoda že za ta zevšeobecnění se od vás člověk pochvaly nedočká (došlo mi, že je to drzost to od vás chtít, ale i pro vás to snad bude určitý stimul).

Přeji pěkný večer, Matěj

P. S. Víte, že jsem občas velmi poetický… například ten vztah ke smrti. Snaha vyrovnat se s ní, dokud je čas. Pro každý případ promyslet důsledky toho, jaké to je, přijít o rozum… A jemná povýšenost vůči lidem, kteří touží vzplanout. Jste hoden románové postavy. Další Dostojevskij by se hodil.

◆◆◆◆◆◆◆

Děkuji, Matěji.

Nějak mě začínají více zajímat drobnosti každodenního života než velké teorie. A pravdy lidí více než Pravda. No a taky téma tajemství, které je individuální a neuchopitelné.

Taky si přeji, aby se hrany obrušovaly. Oba však víme, jak málo stačí ke vzniku velké katastrofy.

Mějte se, Fedor

P. S. Jak osobní život?

◆◆◆◆◆◆◆

Není zač, pane Gále.

Víte, dnes po cestě z práce jsem vám psal imaginární e-mail — ne poprvé. Vlastně už jsem sepsal celou A4, ale pak jsem zahlásil marnost nad marnost a uložil to mezi koncepty. Vlastně bychom měli nějakým způsobem pokračovat v načatém tématu, ale já se vždycky nějak rozlezu a nedokážu to logicky ukončit. Mám takovou tu potřebu používat co nejvíce argumentů, abyste měl přehled, na základě čeho jsou formulovány moje názory.

A v podstatě už od doby, co jsem četl tu „naši“ knihu, nedokážu jednu věc logicky zpracovat a potřeboval bych vaši zpětnou vazbu… ale to jindy, protože to potřebuje víc času.

Chtěl jsem jen povyprávět o svém osobním životě:

Představte si hypoteticky, že bych se vykvajzl na práci (pracovat pro megakorporaci a vědět, že zákazník za mě platí čtrnáctinásobek toho, co dostávám) a naplno se věnoval bezpracnému zisku (alespoň je tam riziko basy na rozdíl od lichvářů, co jim běží reklamy v telce) v šedé a černé ekonomice — konkrétně kuplířství a prodeji drog — a že bych tělesný hédonismus povýšil na životní styl a zakládal si na tom, že každý týden svážu, zbiju a zneužiju pár mladých děvčat (celý tento víkend osmnáctileté zrzavé a devatenáctileté blondýny)? (Od určitého času — co vyšly ty popularizační romány se sadomaso tematikou — je strašně jednoduché sehnat submisivní děvče, které má otce nacistu.) Mám volného času, kolik chci, peněz mám dost, žen…

Protože tohle je to nejlepší, co mi může dát parlamentní demokracie — jsem-li inteligentní a bezskrupulózní, tak se mám bezvadně. Kdoví… možná dám nějaké drobné na charitu a bude ze mě navíc i filantrop.

S pozdravem, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Řádný úlet, Matěji. Bezskrupulózní člověk si už svůj rajon najde — v totalitě může například bonzovat za prachy, v parlamentní demokracii může pást děvčata a podobně. Inteligentní a skrupulózní člověk nemá problém definovat podstatné rozdíly mezi totalitním zřízením a parlamentní demokracií.

Zdravím, F.

◆◆◆◆◆◆◆

Nacista na pasení bohužel nemá žaludek, ale představa Salonu Kitty je milá.

Znáte toto? http://deliandiver.org/2014/07/sadonacismus-ve-filmu-cast-3.html?utm_source=feedburner&utm_medium=feed&utm_campaign=Feed%3A+delsky_potapec+%28D%C3%A9lsk%C3%BD+pot%C3%A1p%C4%9B%C4%8D%29.

Škoda že za prachy se tady ještě bonzovat nedá.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Nacista v parlamentní demokracii je jen vyznavačem totalitní ideologie v režimu, který mu umožňuje kdeco, včetně věcí, na něž by inteligentní a skrupulózní člověk neměl žaludek.

F.

◆◆◆◆◆◆◆

Solženicyn: Hranice mezi dobrem a zlem prochází každým lidským srdcem.

Šalamov: Lidé se nedělí na dobré a zlé, ale na odvážné a zbabělé. Zbabělých je 95 ze 100, a ti se i pod malým tlakem dopustí vraždy.

M.

◆◆◆◆◆◆◆

To jsou fajn citáty, Matěji. Možná bych místo zbabělých a statečných mluvil o statečných a nestatečných.

Zdravím, F.

◆◆◆◆◆◆◆

Strašně se mi líbí gulagová literatura. Do Solženicyna jsem se zamiloval před lety a teď ten Šalamov — úplná slepičí polévka pro duši. Když jste byl v tom undergroundu, znáte někoho z těch, co to u nás po nocích překládali? Kdy jste tu knihu (Souostroví Gulag) četl poprvé?

Mně víc sedí zbabělí a odvážní. Zbytečné eufemismy (pokud nejde o sofismus, jako v případě nacionalismu a patriotismu), vždyť přece není hanba být zbabělý — průser je to tehdy, pokud si to člověk odmítne přiznat. Proto nesdílím ty vaše obavy z nacistů a komunistů, respektive ze střílení po sobě z různých stran barikády — jednoduše, pokud by byl milion chlapů ochotných riskovat život (jako např. nacisti zvyklí ze zákopů v první světové), tak by režim nezachránilo, ani kdyby měl každý milovník pravdy 12 synů, kteří by byli takovými renesančními osobnostmi, že by vedle nich i Fridrich Veliký vypadal jako student trpící zahálkou.

Ještě jeden postřeh z ruské literatury o dobrých a zlých lidech (Viktor Suvorov — špion, v SSSR dvakrát odsouzen na smrt v nepřítomnosti): pozor na dobré lidi. Dejte mi dost žrádla, teplý pelech, dostatek samic a budu se jevit jako dobrý člověk, ale seberte mi to a zakousnu svými shnilými žlutými zuby nejbližší nevinné dítě nebo vlastní matku. Zlý člověk to ví o sobě i o ostatních, a proto se štítí „dobrých“ (nemá chuť je zažít v momentu prozření). Zlý člověk zabije maximálně pár desítek, možná stovek lidí za život. Jsou tu dobří lidé, kteří vraždí po milionech.

Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Komplet Šalamovova díla momentálně vydává mé bývalé nakladatelství. Dvě knihy už vyšly. Překládá Sergej Machonin.

Solženicyna jsem četl v samizdatu. Je to už fakt velmi dávno. Měl jsem kontakty na partu lidí, kteří překládali společenskovědní literaturu (Popper, Hayek apod.). Centrální figurou byl Milan Petrusek. Ani hrdina, ani zbabělec. Jen čestný a rovný chlap. Už nežije.

Několik odvážných mužů jsem potkal v době vězeňských vzpour v listopadu 89, kdy jsem se potuloval po basách. Někteří byli vícenásobní vrazi nevinných žen a dětí. Odvaha sama o sobě je na nic. Chce to ještě charakter.

O dobru a zlu zas jindy.

Zdravím, Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den, pane Gále, chtěl bych se zeptat na konspirační teorie ve vašem životě. Tak takové dvě hlavní, které se provalily a které jste chtě nechtě musel zaregistrovat, ty by mě zajímaly.

Takže, kdy a za jakých okolností vám došlo, že masakr v katyňském lese nespáchali Němci?

Kdy a za jakých okolností vám došlo, že banderovci nebyli fašističtí sluhové, kteří chtěli rozbít lidově demokratickou ČSR?

(Mám ještě pár, ale ty jsou většinou úplně vojenské. No toto asi vaše parketa nebude a podle dislokace mechanizovaných sborů přípravu defenzivy neodhalíte.)

A ta nejdůležitější otázka na konec. Máme teď ten civilizační zápas, teda hlavně v médiích, a z každého rohu se hrnou výzvy na ochranu euroatlantické judeo-křesťanské civilizace. Tak mi tedy povězte, co tak výjimečného máme MY, že se pro to vyplatí zemřít? Kvůli čemu byste lezl na ty barikády? Jakou POZITIVNÍ HODNOTU, za kterou by se dalo umřít, nabízí tato společnost? (Vězte, že ochranu před násilnou smrtí a ochranu vlastního majetku považuji za buržoazní hodnoty, to se najde kdekoli, a to, že nesekáme hlavy a nebičujeme ženy a nemlátíme buzíky, nejsou pozitivní hodnoty — to je vyhrožování, porovnávání.)

Takže 1,5 miliardy nasraných muslimů ví, za co klidně umřou, i Rusové to vědí, komunisti, fašisti dtto. Za co má umřít Evropan?

Matěj

P. S. Jak to vidíte v internetových diskuzích, tak je to i ve skutečnosti — lidé jsou většinou polodebilní hysterky — potkal jsem se se skupinou lidí, která si myslí, že celý holokaust je habaďůra, nereagují ani na důkazy o Operaci Reinhard, případně na důkazy o vraždění na východní frontě, a ani když to potvrdí David Irving. Pro vás to bude stará známá věc, ale pro mě to byl trošku šok a zároveň to bylo velmi podnětné, co se týká přemýšlení ohledně toho, do jaké míry za to může institucionalizace holokaustu, do jaké míry za to může to nechutné patetické rozmazávání emocionální úrovně, do jaké míry za to může lidská hloupost, pohodlnost, nenávist, …

◆◆◆◆◆◆◆

Dobrý den, Matěji, jen zběžně. Jsem příliš in v projektu Vrba–Wetzler (za pár dnů spouštíme multimediální web).

Katyň: První informace se ke mně dostaly po roce 1989, přesně vám nepovím kdy. Nepochybně to ale souvisí se změnou geopolitického klimatu. Wajdův film byl už jen umělecké dílo. O banderovcích mi poprvé vykládal můj stařičký kamarád (také po roce 1989). Víc jsem se ale dověděl až po eskalaci ukrajinské krize.

Obě tyto události byly propagandisticky využity a zneužity. Komunisty i Stalinem, Putinem… Můj názor.

Život bych položil za své děti, vnoučata, nejbližší. Já, Evropan, odchovanec judeo-křesťanské civilizace.

Pěkný den, Fedor

◆◆◆◆◆◆◆

Tak to jste si zase naložil, vám povím. Takové pěkné téma, tolik nejasností, které by zasloužily objasnění; jak ta zpráva cestovala ze Slovenska do Švýcarska a potom do Ameriky a jak Beneš tvrdil, že je to blud… Vlastně, pane Gále, když tam dáte tu zprávu, kterou zpracovala americká výzvědná služba OSS ve Švýcarsku, tak to bude stačit, aby to mělo cenu. Teda přeju vám, ať to má i historickou a intelektuální hodnotu, a nebude z toho jen brnkání na city školáků.

No jsem upřímně zvědavý, dejte pak avízo, až to bude hotové.

Takže jste žádný konspirační teoretik nebyl, jednoduše, jakmile to bylo jasné už i školákům, prozřel jste taky. Teda ještě mě napadlo, že jste možná konspiračním teoretikem mohl být, když Izrael bojoval proti svým sousedům a vás komunisti krmili svou pravdou (to vám taky došlo až po 89?). Stalinova propaganda se drží, kurňa, o tom by se daly napsat hromady knih. Jak se drží, jak ničí ruský národ (hlavně je, ale i nás) a jak je pohodlná. Snad patří k intelektuální poctivosti POLOŽIT OSTROU OTÁZKU?: Proč Západ těmto lžím asistoval? Proč to byl Stalin, kdo chtěl Norimberg, a Churchill s Roosveltem chtěli střílet? Anebo se vám líbí jen striktně abstraktní otázky (protože to je filozofie, a pokud se jedná o něco konkrétního, už je to historie — ubohá služebná ideologie)?

Já vím. Vím, že jste ochotný zemřít za své potomstvo a nejbližší, ale to vás nijak neodlišuje od putinovců, ficoidů, nácků, komunistů, islamistů — koneckonců toto udělá i každé zvíře, když je potřeba. Skromně jsem doufal, že mi prozradíte jednu jedinou pozitivní hodnotu, kterou máme na tom skvělém Západě, za kterou se vyplatí zemřít a kterou nikde nemají. Můžete tu otázku poslat někomu víc… vrrr… Třeba Zajacovi, Šebejovi, Hríbovi, … Určitě přijdou alespoň na jedinou věc, která je tak úžasná v euroatlantickém judeo-křesťanském civilizačním prostoru, že se za ni vyplatí položit život. (Protože já jsem hledal a hledal, a nic jsem nenašel, jen gesta a fráze. Myslím, že ty naše elity nejsou schopné vyprodukovat ani myšlenku, natož pak vizi — jsou úplně impotentní.)

Pokud tedy za hodnotu nepokládáme to, že když nevíme kam dál, tak si na seznam nepřátel přidáme někoho dalšího — loni to byl Putin.

Nechci obtěžovat. Úplně mi bude stačit, když odpověď dostanu klidně až za týden nebo tak.

Přeji pěkný den, Matěj

◆◆◆◆◆◆◆

Opravdu jsem nebyl, nejsem a nikdy nebudu konspirační teoretik. Možná to souvisí taky s tím, že jsem jedna z osob, o něž se tyto teorie často opírají. Pokud jde například o Izrael, řídil jsem se intuicí už jako malý chlapec z bratislavského podhradí, na kterého vrstevníci pokřikovali „židáku“ a který se narodil v nacionálněsocialistickém koncentráku.

Pokud jde o historii, soustředím se na příběhy, ne na jejich interpretace. I k tomu jsem však musel dospět. To ale vůbec neznamená, že nečtu, nemyslím, nevidím, necítím.

Co mě odlišuje od vrahů, ať už mávají jakoukoli zástavou, je fakt, že já vrahem nejsem.

Hlavně mě, Matěji, neserte. Existují samozřejmě hodnoty, které jsou „naše“ kulturně i civilizačně. Například svoboda. Do takové diskuze se vám chce?

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Přes ploty.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.