Copyright © Jiří Bílek, 2016

All rights reserved

ISBN 978–80–242–5634–4

Několik slov úvodem

Všechno má svůj začátek, všechno se jednou stalo poprvé a stejně tak všechny věci, které nás obklopovaly, obklopují a budou obklopovat, musel někdo vymyslet, zkonstruovat a zhotovit. U některých už navždy zůstanou jejich „otec“ nebo také „matka“ neznámými podobně jako ona chvíle, kdy měly svou „premiéru“, u jiných víme alespoň rámcově kdo a kdy, u dalších to známe zcela přesně včetně větších nebo menších podrobností. I když i v těchto případech až nečekaně často uvádějí různé encyklopedie – a především internetové stránky – údaje, které se od sebe odlišují, a to někdy i dost podstatně.

S vědomím této ošidnosti vám nabízíme Slavné i zapomenuté premiéry neboli abecedně seřazený přehled o tom, kdy se poprvé objevily věci, s nimiž se setkáváme téměř každý den – ať už jde o tak zásadní objevy, jakými byly parní stroj, spalovací motor, automobil, lokomotiva, letadlo, telefon, rozhlas či televize, nebo docela „obyčejné věci“, které běžně používáme a většinou nás ani nenapadne, že i je musel někdo někdy vymyslet. Nezapomněli jsme ani na některé zajímavosti, jež mohou pobavit, a přidali také bonus pro čtenářky v podobě několika „ženských premiér“, které by si měli přečíst i pánové. Třeba si leccos uvědomí.

Hesla byla sestavena na základě údajů z řady našich i zahraničních encyklopedií, monografií, odborných i dalších časopisů a novin, jejichž výčet by si vyžádal příliš velký prostor, a preferovat některé z nich nelze – každý přinesl jeden nebo více kamínků do mozaiky, kterou vám nabízíme na dalších stránkách.

A

@

Symbol známý z elektronické pošty neboli „zavináč“ se poprvé objevil již v bulharském překladu řecké kroniky z roku 1345, kdy byl použit místo písmene A ve slově „Amen“. Později sloužil k označení váhové nebo početní jednotky a na konci 19. století se dostal na klávesnici psacích strojů a nahrazoval výraz „a“ či „po“ – 10 kusů @ 1 libra. V elektronické poště ho použil poprvé v roce 1971 Raymond Samuel Tomlinson v adrese při odesílání první elektronické zprávy v historii. Vybral ho na klávesnici proto, že v té době již nebyl prakticky používán a nemohl vnést zmatek do programovacích jazyků.

ABC

Oblíbený časopis pro děti vyšel poprvé pod názvem ABC mladých techniků a přírodovědců 22. ledna 1957. Již v květnu 2003 dostali čtenáři jeho 1000. číslo. Dvakrát – v roce 2000 a 2005 – získalo „ábíčko“ prestižní titul Časopis roku.

Abeceda

První či přesněji nejstarší doloženou abecedu používali již staří Sumerové kolem roku 3500 př. Kr. První alfabetické písmo vyvinuli Féničané kolem roku 1100 př. Kr. Později bylo převzato řeckými obchodníky a tato abeceda pro svou poměrnou jednoduchost velmi rychle přispěla k rozšíření znalosti písma mezi středomořskými národy.

ABS

Protiblokovací brzdový systém byl poprvé použit v automobilech v roce 1978.

Agentura reklamní

První reklamní agenturu založil v roce 1842 ve Filadelfii Volney B. Palmer, který prodával firmám reklamní prostor v novinách. Měl takový úspěch, že již po čtyřech letech otevřel další kanceláře v New Yorku, Baltimoru a Bostonu.

Airbag

Jeho „otcem“ byl John W. Hetrick a nechal si ho patentovat už v roce 1952, ale teprve po vyvinutí senzoru pro detekci nárazu v druhé polovině šedesátých let minulého století bylo možné nový bezpečnostní prvek prakticky využít. Prvním vozem vybaveným airbagem byl Chevrolet Impala v roce 1972. O dvacet let později se objevily i první boční airbagy v automobilu Volvo850 a v roce 1999 zavedla automobilka BMW i hlavové airbagy. Airbagy mezi předními sedadly byly jako první vybaveny vozy Chevrolet Traverse v únoru 2013.

Akademie

První Akadémii jako filozofickou školu založil kolem roku 387 př. Kr. v Athénách známý filozof Platon. Existovala až do uzavření císařem Justiniánem v roce 529.

Akordeon

Název pro první harmonium, které použil v roce 1827 C. Buffet a o dva roky později Rakušan Cyrill Damian pro zdokonalenou tahací harmoniku.

Akumulátor

Vynálezcem elektrického olověného akumulátoru byl v roce 1859 francouzský profesor fyziky Gaston R. Planté. S určitým zdokonalením se používá dodnes.

Akupunktura

První souhrnnou učebnici akupunktury sepsal v druhé polovině 13. století čínský lékař Chuan Fumi. Uvedl v ní 354 bodů vpichu i místa, kde se vpich nesmí provádět. Léčba pomocí akupunktury je však doložena již od 3. století.

Alkoholismus

Označení chronický alkoholismus jako druh nemoci poprvé použil v roce 1852 švédský lékař Magnus Huss.

Ambulance

Pohyblivou ambulanci poskytující zraněným vojákům první pomoc přímo na bojišti zavedl v roce 1792 Dominique-Jean Larrey, francouzský chirurg a nejvyšší chirurg napoleonských armád.

Amnestie

Amnestie byla poprvé udělena v 7. století př. Kr. za vlády athénského vůdce Trasybulose, který vydal rozhodnutí, „podle nějž není možno nikoho obžalovat ani potrestat za předchozí činy“. Právo bylo nazváno amnestií – právem zapomnění.

Amputace

První amputace dolní končetiny ve střední Evropě, o níž se zachovala podrobná lékařská zpráva, se konala 2. června roku 1493 v Linci a pacientem byl císař Fridrich III. Habsburský, jehož noha byla postižena gangrénou. Zákrok byl úspěšný, za deset týdnů se rána zahojila, ale 19. srpna 1493 Fridrich III. zemřel – zda to bylo v přímé souvislosti s amputací, však potvrdit nelze.

Anestezie

Jako první použil tento termín v roce 1849 americký anatom a fyziolog Olivier Wendell Holmes.

Anestezie lokální

Poprvé ji použil básník, hudebník a lékař Carl Ludwig Schleich v osmdesátých letech 19. století. Na ideu lokálního umrtvení prosáknutím tkáně a nervových obalů vhodným roztokem ho přivedla představa tlumení tónu klavírním dusítkem. Jako nejvhodnější se ukázal fyziologický roztok se stopami kokainu. Po stovkách úspěšných operací přednášel o své nové metodě v roce 1892 na chirurgickém kongresu, ale sklidil výsměch. Nová metoda se prosadila až o deset let později.

Anilin

Jeho „otcem“ se stal v roce 1826 německý chemik Otto Unverdorben, který novou látku získal suchou destilací indiga.

Anténa

První anténu zkonstruoval a vyzkoušel v roce 1894 ruský fyzik a elektrotechnik Alexandr Stěpanovič Popov.

Apple

Slavnou počítačovou firmu založili v roce 1976 Steve Jobs a Steve Wozniak, první jmenovaný také vymyslel její název i logo. Třetím společníkem byl mladík jménem Ronald Wayne, který ale firmu rychle opustil, protože nevěřil v její úspěch.

Angina pectoris

Jako první tuto nemoc v roce 1768 popsal a dal jí název anglický lékař William Hederben.

Angličák

Malý kovový model automobilu vymyslel britský návrhář Jack Odel ve spolupráci s majiteli firmy Lesney Lesliem a Rodneym Smithovými. Protože se měl vejít do krabičky od zápalek Norvic vyráběných v Sušici, jíž se říkalo matchbox, začalo se tak říkat i modelům. První angličáky se začaly vyrábět od roku 1947.

Antarktida

Prvním Čechem, který navštívil nejchladnější kontinent, byl Václav Vojtěch. Připlul tam 27. ledna 1929 na Byrdově zásobovací lodi.

Apríl

Tradice aprílových žertů prý vznikla ve Francii v roce 1583, protože řada Francouzů slavila příchod nového roku až 1. dubna, přestože v zemi byl již v prosinci 1582 přijat gregoriánský kalendář a s ním i 1. leden jako počátek roku. Proto ti, kteří o tom nevěděli nebo se drželi starého kalendáře, byli ostatním pro smích.

První zmínky o aprílovém žertování v Čechách pocházejí z roku 1690. Už tehdy se snažili lidé jeden druhého co nejvíce „vypéct“.

Archiv filmový

První vznikl na jaře roku 1910 péčí novináře Ankera Kirkebyho, ačkoliv jeho oficiální založení při kodaňské Královské knihovně proběhlo až 9. dubna 1913.

První národní filmový archiv byl založen v Německu 4. února 1935. Jeho „otcem“ byl Arnold Raether.

Arterioskleróza

Poprvé použil tento termín v roce 1833 francouzský lékař Jean Georges Lobstein.

Asfalt

Poprvé byl asfalt použit na silnice v 8. století př. Kr. v Babyloně, kde jím byly zality spáry mezi vápencovými kvádry, jimiž byla silnice vydlážděna. První asfaltový povrch dostal známý pařížský bulvár Champs des Elyseés v roce 1824 – šlo však o asfaltové desky, které se neosvědčily. „Vynálezcem“ skutečné asfaltové silnice byl v roce 1849 francouzský inženýr A. Merian a první ulici s asfaltovým povrchem měla od roku 1858 Paříž.

První asfaltový povrch u nás byl zhotoven v Praze v roce 1838 v průjezdu domu měšťana Josefa Soukupa.

Aspirin

Vymyslel ho doktor Felix Hoffmann, chemik společnosti Bayer, který hledal pro svého nemocného otce účinný lék na revmatismus. V srpnu 1897 zjistil, že onou účinnou látkou je kyselina acetylsalicylová a roku 1899 byl léčivý přípravek patentován pod názvem Aspirin. Stal se tak i prvním chemicky vyráběným preparátem na světě.

Astroláb

Přístroj k měření úhlů ve svislé rovině vynalezl a zkonstruoval kolem roku 200 př. Kr. Řek Apollonios z Pergé.

Atlas

První atlas světa nazvaný Universalis cosmografphia vydal v roce 1507 německý kartograf Martin Waldseemůller.

Audiometr

Přístroj na měření sluchu zkonstruoval v roce 1946 maďarský fyzik a fyziolog Gyorgy von Békésy.

Autobus

První vůz či přesněji velký kočár pro osm cestujících předvedl v roce 1662 francouzský filozof a matematik Blaise Pascal. Pojmenoval ho „carosse a cinque sol“, což můžeme volně přeložit jako „vůz za pětník“ – přesně tolik stálo první jednotné jízdné. Dlouho se však ze svého nápadu netěšil, protože v roce 1662 zemřel a jeho podnik byl roku 1675 zrušen. Další omnibus, předchůdce autobusu, vznikl náhodně – přidáním karoserie na parní vůz anglického vynálezce Richarda Trevithicka v roce 1803. Uvezl osm osob, ale úspěch neměl.

V roce 1820 předvedl velký silniční parní vůz používaný také k osobní přepravě Angličan Robert Goldsworthy Gurney. Ve vylepšeném provedení byl kolem roku 1830 nasazen na první autobusové linky v Londýně, Paříži, Bruselu i dalších městech. Mnohem lepší autobus či přesněji omnibus postavil jiný konstruktér parovozů Walter Hancock. Byl určen pro dvanáct cestujících, neměl pérování a stal se terčem útoků kočích kolemjedoucích dostavníků, pro které představoval konkurenci. Dostal jméno Enterprise a v roce 1833 s ním Hancock zahájil pravidelné jízdy mezi Londýnem a Paddingtonem. Příliš úspěšný však také nebyl a stejně dopadli i jeho následovníci, kteří použili jako pohon parní motor, protože vlak byl rychlejší a levnější. V roce 1895 vyrobila firma Benz v Mannheimu první autobus s benzinovým motorem o výkonu 4 kW a první linka vedla ze Siegenu do Deutzu. O tři roky později začal autobusy vyrábět rovněž G. Daimler, který dodával do Anglie patrové vozy. První pravidelnou motorovou autobusovou linku zavedli v Anglii v říjnu 1899 – společnost Motor Traction Company zajišťovala dopravu mezi čtvrtí Kensington a nádražím Victoria. Po roce však zkrachovala.

První autobus poháněný plynovou turbínou byl postaven v SSSR v roce 1959, nápad se ale neujal.

První omnibusy u nás provozoval pražský povozník Jakub Chocenský od roku 1829, první autobus u nás vyjel v Pardubicích – byl od domácí firmy Laurin & Klement, nesl značku HOS a 13. května 1908 se objevil poprvé hned na dvou linkách: Pardubice-Holice a Pardubice-Lázně Bohdaneč. Město tenkrát zakoupilo čtyři vozy, každý pro 18 cestujících. Motor o výkonu 15 kW dovolil dosáhnout rychlosti až 25 km/hod. Ve stejném roce se objevil první autobus také v Praze, který jezdil na lince mezi Malostranským náměstím a Pohořelcem. První soukromá autobusová linka byla zřízena v roce 1911 a vedla z Příbrami do Dobříše. K první havárii autobusu u nás došlo 28. listopadu roku 1908 u Pardubic, kdy vůz spadl do škarpy a převrhl se. Jeden z cestujících se prý z radosti, že je nezraněn, s blaženým úsměvem rozběhl do Pardubic.

Autoklub

První autoklub založili v Paříži na podzim roku 1895 výrobce automobilů Jules-Albert de Dion spolu se svým obchodním společníkem belgickým baronem Etiennem van Zuylenem a Paulem Meyanem, známým pařížským žurnalistou. Dion navrhl zřídit klub pro majitele a příznivce jím vyráběných automobilů – a o několik dnů později vznikl Automobile club de France, jehož předsedou se stal van Zuylen. Jen o dva roky později byl založen v Londýně zásluhou sira Davida Solomonse Motor Car Club, který ještě v roce svého vzniku uspořádal první automobilový závod.

Rakouský automobilní klub vznikl v únoru 1898 a Češi nechtěli zůstat stranou – již 3. února 1900 byl v Praze založen Pražský automobilový klub a 21. února 1904 na pražském Žofíně Český klub motocyklistů; oba kluby společně připravily následující rok velkou Českou výstavu automobilů, motocyklů a příslušenství v Průmyslovém paláci na pražském Výstavišti, která zahájila tradici pražských autosalonů. Po vzniku samostatného Československa se oba kluby spojily pod názvem Autoklub Republiky Československé.

Automat

První telefonní automat byl instalován na jaře 1901 na nádraží v Chicagu. Šlo o velkou zelenou skříň, do níž se házely stříbrné žetony. Už po týdnu však musela automat hlídat policie, protože byl stále vykrádán.

První veřejný automat, umožňující za poplatek vyslechnout ze sluchátek nahrávku vybrané gramofonové desky, byl dán do provozu v roce 1889 v San Francisku. První automat k prodeji kapesníků, cigaret a cukrovinek byl patentován v Německu v roce 1867.

První parkovací automaty byly instalovány v roce 1935 v hlavní obchodní čtvrti v americké Oklahomě.

Automobil

Již v roce 1668 (podle jiných zdrojů 1672] měl vlámský jezuitský kněz Ferdinand Verbiest zkonstruovat automobil s parním pohonem a postavit jeho model, ale skutečné vozidlo se na cestách objevilo v roce 1769 – konstruktérem byl francouzský inženýr Nicolas Joseph Cugnot a šlo o skutečné monstrum o váze 3 tuny poháněné parním strojem určené k tažení těžkých děl. Poprvé vyjelo 23. října 1769, dosahovalo rychlosti asi 3–4 km/hod., muselo se roztlačit, aby se rozjelo, a každou čtvrthodinu zastavit nad ohněm, aby se v kotlích vytvořila pára. První veřejná ukázková jízda proběhla v roce 1771 v Paříži a došlo při ní i k první „automobilové“ nehodě, když vůz narazil do kamenné zdi zámecké zahrady, protože mu selhaly brzdy. První automobil se spalovacím motorem zkonstruoval v letech 1804–1807 švýcarský major Isaac de Rivaz – použil jednoduchý vodíkový plynový motor s elektrickým zapalováním. Obdržel na něj sice patent, ale zda vůz skutečně jezdil, není známo.

V roce 1835 postavil Holanďan Sibrandus Stratingh první automobil poháněný elektrickým motorem, v roce 1880 se objevily první akumulátorové elektrické automobily a roku 1896 zahájil Jacob Lohner ve Vídni první průmyslovou výrobu elektromobilů podle konstrukcí Ferdinanda Porsche. Roku 1859 vynalezl belgický inženýr Jean Joseph Étienne Lenoir dvoudobý spalovací motor na svítiplyn a sestrojil také motorem poháněný kočár neboli hippomobil. V roce 1870 předvedl na vídeňských ulicích svůj automobil s benzinovým motorem Siegfried Marcus a v roce 1885 zkonstruovali nezávisle na sobě Carl-Friedrich Benz a Gottlieb Daimler automobily se stejným pohonem – oba se tak stávají (ne zcela právem] „otci“ automobilu. Benz žijící v Mannheimu vyráběl a prodával „kočáry s benzinovým motorem a elektrickým zapalováním“ již od roku 1886 – patent na něj získal 29. ledna 1886. První průmyslová výroba automobilů podle konstrukcí Gottlieba Daimlera začala po roce 1888 ve Francii, sériová pak o 10 let později v USA – největší výrobce Alexander Winton dokázal denně vyrobit 21 vozů. V roce 1913 dal Henry Ford do provozu první montážní linku, na níž se každý zaměstnanec soustředil jen na část montáže vozu. Ford Motor Company se díky tomu stala neobyčejně rychle největší světovou automobilkou a v roce 1927 vyrobila již patnáctimiliontý vůz, jehož montáž trvala pouhých 39 minut. V Evropě zavedl pásovou výrobu jako první v roce 1919 André Citroen ve své pařížské továrně. První automobil s dvoutaktním motorem pohánějícím přední kola vyrobila německá firma Zchopauer Motoren Werke v roce 1931, ačkoliv se s touto možností náhonu počítalo v některých konstrukcích automobilů již od roku 1902.

Prvním běžně vyráběným automobilem s pohonem všech čtyř kol se stal v roce 1965 britský Jensen FF.

První automobil poháněný plynovou turbínou se objevil v roce 1950 ve Velké Británii. První automobil s hybridním pohonem kombinujícím spalovací motory a elektromotory začaly vyrábět v roce 1997 japonské automobilky Honda a Toyota.

První automobil jezdící bez řidiče v běžném provozu vyvinula v roce 2010 firma Google.

První automobilový závod v délce 32 kilometrů se konal na trati z Paříže do Versailles a zpět 20. dubna 1887, vítězem byl Georges Bouton s parním vozem a časem 1 hodina 13 minut. Další závod uspořádaly 22. července 1894 noviny Le Petit Journal na trase Paříž-Rouen, v němž se ukázala jednoznačná převaha spalovacích motorů nad parními. Závodu, jehož trať měřila 126 kilometrů, se zúčastnilo 20 závodníků, vítězem se stal Albert Lemaitre, který do cíle dorazil v čase 6 hodin a 51 minut, tj. průměrnou rychlostí 19 km/hod. První delší závod proběhl ve dnech 11.–13. července 1895 na trati dlouhé 1178 kilometrů z Paříže do Bordeaux a zpět, zvítězil v něm vůz Panhard-Levassor řízený Émilem Levassorem, který trať ujel průměrnou rychlostí 21,14 km/ hod. První automobil, který překonal rychlost 100 km/hod. (přesně 105,882 km/ hod.] byl v roce 1899 elektromobil ve tvaru rakety nazvaný Věčně nespokojená, za jehož volantem seděl tehdy slavný lamač rychlostních rekordů Camille Jenatzy. Prvním člověkem, který překonal v automobilu rychlost 300 km/hod., se stal v roce 1935 Malcolm Campbell, jenž dosáhl rychlosti 484,52 km/hod.

První obětí dopravní nehody se stala 31. srpna 1869 v irském Dublinu dvaačtyřicetiletá Mary Wardová, amatérská přírodovědkyně, která vypadla při zkušební jízdě z parního automobilu, postaveného syny jejího bratrance. První chodkyní, jež zahynula pod koly automobilu s benzinovým motorem, byla čtyřiačtyřicetiletá Bridget Driscollová z Londýna, která 17. srpna 1896 vstoupila do vozovky tak neopatrně, že ji srazilo projíždějící auto „uhánějící“ rychlostí kolem 7 km/hod. Řidič Artur Edsell se prý více než řízení věnoval své půvabné spolujezdkyni… Matka dvou dětí podlehla zranění hlavy. Jednou z prvních obětí automobilismu vůbec a první za Atlantikem se stal v roce 1899 Američan Henry Hale Bliss, kterého přejel automobil na rohu 74. západní ulice a ulice Central Park West. V sobotu 12. února 1898 došlo v Londýně na Russel Hill Road k první nehodě, jejíž obětí se stal řidič. Jmenoval se Henry Lindfield, bylo mu dvaačtyřicet let a cestoval spolu se svým osmnáctiletým synem Bernardem. Při jízdě z kopce se automobilu zasekla brzda a neovladatelný vůz vylétl ze silnice, prorazil plot a skončil na kmeni vzrostlé jedle. Při nárazu byla rozdrcena Lindfieldova noha, a ačkoliv nezraněný syn přivedl pomoc, zraněný i přes amputaci nohy druhý den zemřel v nemocnici na pooperační šok. Jiné zdroje přisuzují tento primát jinému Britovi, Edwinu Sewellovi, který měl zemřít při nehodě 25. února 1899.

Prvním automobilem v Čechách byl vůz Benz-Victoria, na němž Theodor von Liebig uskutečnil v roce 1894 dálkovou jízdu dlouhou 2500 kilometrů. V letech 1897 až 1898 byl v kopřivnické továrně na kočáry založené v roce 1853 Ignácem Schustalou postaven první český benzinový automobil President, do něhož dvouválcový motor dodala firma Benz. Největší zásluhu na vzniku automobilu měli konstruktér Hans Ledwinka a technik Leopold Sviták.

První automobil s elektrickým pohonem v Čechách postavil v roce 1895 František Křižík. Motor měl výkon 5 koňských sil.

Autorádio

První autorádia začal montovat do osobních automobilů v roce 1929 Paul Galvin, který později založil známou firmu Motorola.

Autosalon

První autosalon v českých zemích se konal 24. února 1904 na pražském Žofíně. Čtyři automobily (jeden prý notně ojetý) vystavené na verandě restaurace si přišly prohlédnout na tři tisícovky zvědavců. Když se podobná akce konala o dva měsíce později na pražském Výstavišti, sešlo se tu už 28 vystavovatelů, převážně ze zahraničí.

Autoškola

První autoškola vznikla v roce 1904 v Německu.

První školu pro výchovu řidičů v českých zemích založil v roce 1910 v Pardubicích Vincenc Chromák, vášnivý cyklista, který proslul dálkovými jízdami do Mnichova či Benátek. Řidičský kurz trval třicet dní a výuka byla rozdělena na teoretickou a praktickou část. Velká pozornost byla věnována znalosti pokynů strážníků na křižovatkách.

Autotypie

Fotoreprodukční způsob tisku obrázků jejich rozložením do bodů poprvé vyzkoušel v roce 1852 William Henry Fox Talbot a zdokonalil ji v roce 1882 Němec Georg Meisenbach.

B

Babybox

První místo pro odkládání nechtěných nemluvňat vzniklo již v roce 1787 v italském Milánu.

Badminton

Jeho „předkem“ byla indická hra poono, kterou v 19. století dovezli do své vlasti Angličané. Nejprve se ujala na panství vévody z Badmintonu – a tak přišla i ke svému novému jménu. Ženy začaly tento sport provozovat už v roce 1900, do Čech se hra dostala až po skončení druhé světové války.

Bakelit

Vymyslel ho a v roce 1907 patentoval belgický chemik a profesor Léon Hendrik Baekeland. Šlo o první plně syntetickou umělou hmotu pojmenovanou podle svého vynálezce, který však žil ve Spojených státech. Baekeland hledal od roku 1905 náhradu za šelak a objevil měkkou, snadno tvarovatelnou hmotu, která po zchlazení ztvrdla. Svůj objev představil veřejnosti 6. února 1909 a o rok později založil společnost dodávající novou látku na trh pod názvem bakelite a se sloganem „Materiál s tisícem využití“.

Bakterie

Jako první je objevil a nakreslil při pozorování zubního hlenu holandský optik a přírodovědec Antony van Leeuwenhoek v roce 1676.

Balistit

Nový druh bezdýmného střelného prachu vyráběného z nitrocelulózy a nitroglycerinu vynalezl v roce 1887 švédský chemik Alfred Nobel.

Balon

Po mnoha letech pokusů se v listopadu roku 1782 vznesla do vzduchu tzv. montgolfiéra, první horkovzdušný balon, který sestrojili bratři Joseph-Michael a Jacques-Étienne Montgolfierové. Při dalších pokusech byla v gondole zvířata – ovce, kachna a kohout a 4. června 1783 ve francouzském městečku Annonay poprvé vzlétli oba bratři, aby při desetiminutovém letu urazili dva kilometry. 21. listopadu 1783 v zahradě poblíž boloňského lesíka v Paříži vzlétli Jean Francois Pilatre de Rozier a Francois (Laurent) ďArlandes a po 25 minutách a 12 kilometrech letu ve výšce až 150 metrů šťastně přistáli. Ve stejný den se vznesl k nebesům v Holandsku první balon plněný svítiplynem sestrojený podle návodu belgického lékaře J. P. M. Minckelerse, byl však bez posádky. První prosincový den roku 1783 z tuilerijských zahrad v Paříži vzlétl první balon plněný vodíkem, v němž pluli vzduchem jeho konstruktér fyzik Jacques A. C. Charles a jeho odvážný přítel. Zatímco první balon byl z papíru (pan Montgolfier vlastnil papírnu), balon plněný vodíkem už měl potah z hedvábí, nosnou síť a ovládací a bezpečnostní klapku. Prvními, kdo přeletěl Lamanšský průliv, byli 7. ledna 1875 francouzský průkopník vzduchoplavectví a letectví Jean-Pierre Blanchard a Američan John Jeffries.

První obětí balonového létání se stali 15. června 1785 Jean Francois Pilatre de Rozier a Pierre Romain, jimž explodovala vodíková náplň balonu.

Prvním, kdo samostatně přeletěl v balonu Tichý oceán, byl americký miliardář a dobrodruh Steve Fosset. Svou cestu ukončil 21. února 1995.

V českých zemích vzlétl první horkovzdušný balon v říjnu 1790 v pražské Královské oboře a přistál za dramatických okolností asi po třech kilometrech v Bubenči. Balon pilotoval Francouz Jean-Pierre Blanchard, v koši byl také hrabě Jáchym Šternberk, který prováděl vědecká měření. Blanchard se do Prahy vrátil o rok později, aby při příležitosti korunovace císaře Leopolda II. českým králem předvedl 11. září 1791 další let balonem. Start balonu sledoval spolu s 15 000 diváky i panovnický dvůr. Balon byl vystaven v kostele sv. Mikuláše na Malé Straně. Některé zdroje uvádějí jako první let v Čechách montgolfiéru cestovatele Tadeáše Hanky, která měla vzletět již 18. března 1784. Prvním českým pilotem horkovzdušného balonu se stal učitel Josef Vydra, který svůj premiérový let uskutečnil 11. srpna 1877. Pomocí balonů byl proveden také první vzdušný útok v historii – stalo se tak 22. srpna 1849, kdy rakouská armáda vyslala 800 balonů naložených bombami nad vzdorující italské Benátky.

Bankomat

Autorem prvního bankomatu byl americký Armén Luther George Simjan, který ho instaloval již v roce 1939 v New Yorku, ale lidé o něj projevili až okázalý nezájem. Proto první bankomat neboli automat na vydávání peněžní hotovosti skutečně sloužící veřejnosti byl instalován až o téměř třicet let později, 27. června roku 1967 v Londýně. Jeho „otcem“ byl Skot John Shepherd-Barron, ředitel společnosti De La Rue Instruments, který řešil problém samoobslužného stojanu pro čerpací stanice firmy Shell. Nakonec se nechal inspirovat automaty na čokoládu a svůj nápad představil v roce 1965 řediteli banky Barclays, který jím byl nadšen a nechal ho nainstalovat v pobočce v Enfieldu na severu Londýna.

Z počátku mohli bankomat používat jen vybraní klienti banky, kteří obdrželi speciální šeky opatřené chemickým zabezpečením. Po zadání kódu PIN jim přístroj vydal pouze jedinou bankovku v hodnotě 10 liber.

Bar noční

První noční bar byl otevřen v Paříži v roce 1843. Jmenuje se La Bal des Anglais a je i dnes na ulici Rue des Anglais.

Barbie

Kultovní panenka přišla na svět v roce 1952 v Německu pod jménem Lilii, což byla postava komiksového seriálu otiskovaného v novinách Bild, ale příliš nezaujala. Patent odkoupil Elliot Handler, spolumajitel americké firmy Mattel, a po úpravách se začala od roku 1958, kdy Ruth Handlerová na ni získala patent, panenka vyrábět. Pojmenovala ji podle své dcery Barbary na Barbie a 9. března 1959 s ní slavila obrovský úspěch na veletrhu hraček v New Yorku. 0 dva roky později dostala partnera, chlapce jménem Ken – i ten dostal jméno po synovi Handlerových.

Barometr

První rtuťový barometr sestrojil v letech 1643–1644 Ital Evangelista Torricelli, který jako první objevil i účinky atmosférického tlaku.

Barvivo syntetické

První syntetické barvivo nazvané mauvein vyrobil v roce 1856 anglický chemik William Henry Perkin, který také našel způsob, jak ho získat z uhelného dehtu. Položil tak základy novodobého chemického průmyslu.

Barvivo umělé

Prvním uměle chemicky vyrobeným barvivem byla kyselina pikrová v roce 1771. Získávala se z indiga a kyseliny dusičné.

Baseball

První zmínka o této hře je z roku 1786, kdy byl v Princetonu v americkém státu New Jersey vydán jeho zákaz. První zápas podle dodnes platných tzv. Cartwrightových pravidel se hrál v Hobokenu ve státě New Jersey 19. června 1846.

Basketbal

Předchůdkyní byla aztécká hra ollmalitzli, která se hrála v Mexiku už v 16. století. Moderní košíková vznikla z dětské kanadské hry duck-on-rock, a pokud uvěříme, pak se to stalo v zimě roku 1891 ve Springfieldu, kde profesor (podle jiných zdrojů trenér) James Naismith přemýšlel, jak udržet přes zimu ve formě svůj ragbyový tým. Dostal nápad, aby hoši házeli v tělocvičně míče do košů postavených na bednách od pomerančů. Naismith také v roce 1892 sepsal její pravidla a z původních třinácti jich dodnes platí rovný tucet. První zápas byl sehrán 11. března 1892 a první Mistrovství světa mužů se konalo v roce 1950 v Argentině, kam řada zemí z různých důvodů odmítla přijet. Vítězem se stal domácí tým, který ve finále porazil USA. Olympijským turnajům, kam byl basketbal trvale zařazen v roce 1936, vévodil po mnoho let tým Spojených států. Poprvé byl poražen až v roce 1972 týmem SSSR.

Baterie

Zrodila se vlastně náhodou. Boloňský anatom Luigi Galvani zabývající se studiem nervové soustavy zavěsil v roce 1780 žabí stehýnko měděným drátem na železné zábradlí a stehýnko sebou začalo škubat. Galvani to vysvětlil jako živočišnou elektřinu a našel řadu následovníků. Jedním z nich byl i fyzik Alessandro Volta, který ale v nějakou živočišnou elektřinu nevěřil. Okolo roku 1800 na sebe nakladl měděné, vlhké plstěné a zinkové kotoučky, spojil je drátem – a elektřina byla na světě. O svém objevu referoval v listopadu roku 1801 v pařížském Institutu de France. Napoleon Bonaparte ho za objev povýšil do hraběcího stavu, a nechal dokonce razit na jeho počest pamětní mince. Správně odhadl význam objevu elektrické energie, která doslova změnila svět.

První křemíková baterie se objevila v roce 1954 v USA v laboratořích firmy Bell, kde jí bylo použito k přeměně sluneční energie na elektrickou.

Baterie rychlopalná

Jejím autorem se stal ruský konstruktér Andrej Konstantinovič Nartov v roce 1741, když 44 menších moždířů upevnil v horizontálním kruhu na lafetu.

Baterie sluneční

První sluneční baterie byly vyrobeny v USA Bellovou telefonní společností v roce 1953.

Batman

Netopýří muž se poprvé objevil v 27. čísle komiksové série Detective Comics, které vyšlo 2. května 1939. Nový superhrdina s vášní pro netopýry byl pojmenován batman a jeho „otci“ byli dva Američané – spisovatel Milton „Bill“ Finger a kreslíř Bob Kane.

Batyskaf

První sestrojil v roce 1953 švýcarský fyzik a konstruktér Auguste Piccard. V následujícím roce s ním sestoupil u Ponzy v Tyrhénském moři do hloubky 4050 metrů.

Bavlna

První zprávy o jejím zpracování pocházejí z 5. století př. Kr., známá však byla již dříve. První stroj na její průmyslové zpracování postavil v roce 1793 Američan W. Eli Whitney.

Do Čech byla bavlna dlouho dovážena jako příze nebo hotová látka, zpracovávat se začala až ve 14. století.

Bedekr

První vydal v roce 1829 Karl Baedeker jako průvodce po německém městě Koblenz, kde mělo sídlo jeho nakladatelství a knihkupectví. O tři roky později dal na trh Cestu po Rýně z Mohuče do Kolína, kde poprvé použil systém hodnocení kvality hotelů a pozoruhodnosti památek pomocí hvězdiček. Se svými spolupracovníky začal postupně stejným způsobem mapovat další oblasti v Německu i v zahraničí a sám často jezdil inkognito po hotelích, aby jeho hodnocení bylo objektivní. Zemřel v roce 1859, ale jeho nakladatelství existuje i dnes.

Běh přespolní

První mezinárodní přespolní běh se konal 20. března 1898 na trati dlouhé 14,5 kilometru ve Ville ďAvray u Paříže. První mezinárodní mistrovství proběhlo 28. března 1903 na závodišti Hamilton-Park v Glasgow.

Becherovka

„Třináctý karlovarský pramen“, jak byl likér nazván, vymyslel obchodník s kořením a koloniálním zbožím Josef Vitus Becher z Karlových Varů, který se věnoval i míchání různých směsí bylinek a alkoholu. Podle jedné verze na vše přišel sám, podle druhé mu recept věnoval Angličan Christian Frobrig, osobní lékař knížete Maxmiliana Friedricha von Plettenberga, lázeňského hosta, který se ubytoval v roce 1805 v Becherově domě. V roce 1807 po vylepšení ho začal Becher prodávat ve svém obchodě jako žaludeční kapky, jež měly velký úspěch. V roce 1838 převzal otcovu živnost syn Jan Nepomuk Becher, který nechal na okraji města postavit na výrobu likéru továrnu. Značku nechal registrovat až v roce 1871 Jan Gustav Becher a vymyslel také dodnes oblíbené kalíšky na pití likéru. Plochou láhev navrhl v roce 1867 Karel Laube, švagr Jana Nepomuka Bechera.

Betlém

První doložený betlém vytvořil František z Assisi, zakladatel řádu františkánů, v roce 1223 v jeskyni v italském Grecciu jako scénu s malým dítětem v jesličkách ve chlévě s živým oslíkem a volkem. Odsloužil tu i mši, aby přiblížil lidem noc Kristova narození.

Beton

Jako první ho začali využívat ve stavebnictví Římané v 1. století př. Kr. Litý beton zavedl do stavebnictví v roce 1907 Thomas Alva Edison.

Biatlon

Běh na lyžích spojený se střelbou z luku využívali už pravěcí lovci, novodobý „vynález“ biatlonu jako sportovní disciplíny je připisován Skandinávcům. První závod uspořádali Norové se Švédy v roce 1776 mezi strážci státní hranice. V roce 1924 se konal první závod vojenských hlídek jako ukázková disciplína na zimní olympiádě, od roku 1960 byl biatlon zařazen na program zimních olympijských her, od roku 1958 se konají také mistrovství světa. Sport byl dlouho vyhrazen pro muže, první mezinárodní závod žen byl uspořádán až v roce 1981 v Jáchymově a na olympiádu se biatlon žen dostal teprve v roce 1992.

Bidet

Neboli ve francouzštině „poník“ se objevil kolem roku 1710 ve Francii, ale jeho „otec“ není známý, ač se někdy uvádí jméno Christoph Des Rosier, který ho měl vymyslet pro královskou rodinu. Původně byl součástí ložnice a až kolem roku 1900 se ve viktoriánské Anglii přemístil do koupelny. Od roku 1960 začal být spojován se záchodovou mísou.

Bikiny

V roce 1946 francouzský módní návrhář Jacques Heim představil v Cannes „nejmenší plavky na světě“ a nazval je Atome. O měsíc později jeho kolega Louis Réard, původně strojní inženýr automobilky Renault a později módní návrhář, jeho model ještě zmenšil na čtyři trojúhelníčky pospojované šňůrkami a nazval ho „menší než nejmenší plavky na světě“. Poprvé je předvedl veřejnosti 5. července 1946 na módní přehlídce konané na pařížské plovárně Piscine Molitor a plavky byly tak „nestoudné“, že si je nechtěla obléknout žádná modelka. Proto musel Réard angažovat k jejich předvedení devatenáctiletou striptýzovou tanečnici Micheline (či Michele) Bernardiniovou z kabaretu Casino de Paris. Svůj model nazval původně jen číslem 19431, ale rychle přišel na výborný obchodní trik, když jim dal jméno podle atolu Bikini v Tichomoří, kde o několik dnů dříve došlo k americké pokusné jaderné explozi – věřil, že jeho plavky způsobí podobný výbuch v plážové módě, a nemýlil se. Pro zdůraznění aktuálnosti byla prvním materiálem bavlna potištěná novinovým vzorem.

Bižuterie

První byla vyrobena ze skleněné kompozice v Turnově v roce 1711.

Boby

První závody na bobech se konaly v roce 1898 ve švýcarském Svatém Mořici. Původní dráha byla rovná, zatáčky se na ni dostaly až později.

Bonboniéra

O její premiéře existují dvě verze. Podle první ji vymyslel John Cadbury, obchodník z Birminghamu v roce 1868. Na krabici umístil portrét své vnučky Jessiky s koťátkem v náručí, což se ukázalo jako výborný marketinkový tah, který byl rychle napodoben. Druhá verze uvádí jako „matku“ sladké krabičky Louisu Neuhausovou z Bruselu: její manžel Jean Neuhaus junior inovoval v roce 1912 nápad svého otce-lékárníka z roku 1857, který začal do čokolády „balit“ medikamenty s hořkou chutí. Jeho syn nahradil léky sladkou náplní, a tak vznikia první pralinka, která šla rychle na odbyt. Manželka pak o tři roky později navrhla malé elegantní balení pro více pralinek – nazvané ballotin – a první bonboniéra byla na světě.

Box

Pěstmi zápasili pravděpodobně už lidé v pravěku, ale jako sport se box objevil poprvé na starověkých olympiádách, kde však soupeři měli holé ruce či spíše pěsti. Jeho „nový život“ začal na počátku 18. století v Anglii, když si protivníci poprvé navlékli speciální boxerské rukavice. Tehdejší box se tak už nijak nelišil od toho současného. Do Čech se sport dostal na počátku minulého století a k jeho hlavním propagátorům patřil Fridolín Hoyer, který také v roce 1910 vybojoval v Praze první veřejné utkání.

Brambory

Nemají samozřejmě svého vynálezce, ale údajně je pro Evropu objevil španělský výzkumník Gonzalez de Quesada v roce 1536 na území dnešní Kolumbie a dlouho prý byly považovány za druh lanýžů.

K první konzumaci brambor v Čechách došlo v roce 1618 v Praze, kam si je přivezl jeden rytíř až z Braniborska. Říkalo se jim tartufoli či kartufoli a některé prameny uvádějí, že byl dokonce prvním, koho napadlo, že se konzumuje jen jejich podzemní část. Jiné zdroje přiznávají primát prvního jedlíka brambor Vilému Slavatovi z Chlumu, který je dostal ke svému svátku v roce 1632 od františkánů z kláštera v Jindřichově Hradci. První, kdo začali u nás pěstovat brambory, byli mniši v klášteře Zlatá Koruna v 17. století. Nikoliv však pro hlízy, ale jako vzácnou exotickou rostlinu s krásnými květy. V potravinu se změnily po roce 1778, kdy je císařovna Marie Terezie prosazovala jako řešení potravinové krize. Protože se k nám dostaly z Braniborska, vznikl tak zkomolením pravděpodobně jejich český název.

Brány

Brány na obdělávání polí se začaly poprvé používat v Evropě v průběhu 11. století.

Brikety uhelné

Poprvé se začaly vyrábět z hnědého uhlí v německém Důrrnbergu v roce 1833.

Bronz

Bronz jako slitina mědi a cínu se poprvé objevil kolem roku 3000 př. Kr. Umožnil nejen výrobu tvrdších a trvanlivějších nástrojů, ale také mnohem kvalitnějších odlitků včetně výroby plechu a drátu. Na našem území se začal bronz vyrábět okolo roku 2000 př. Kr.

Brusle

První primitivní brusle se objevily již v době kamenné – šlo o provrtané holenní kosti velkých zvířat, které se přivazovaly k noze, a jezdec se odrážel tyčí. Rozvoj bruslení umožnil pokrok ve zpracování kovů. Železné brusle se objevily v severských zemích okolo roku 200 př. Kr. a k botě se přivazovaly koženými řemínky. První zprávy o bruslích a bruslení jsou z roku 1134 z Dánska. V 15. století přišli Holanďané s revoluční novinkou – žlábkem s dvěma břity, který umožňoval odrážení. Tyčím či holím definitivně odzvonilo. Vývoj bruslí nabral na rychlosti v 19. století, kdy se objevily brusle připevňované k podrážce svěrkami ovládanými závitem – říkalo se jim kolumbusky, halifaxky či šlajfky.

V šedesátých letech 19. století přišel Američan Jackson Haines s bruslemi napevno připevněnými k podrážce, jimž se říkalo džeksny – a ty nakonec zvítězily. Postupně se objevily speciální krasobruslařské, rychlobruslařské a hokejové brusle. První krasobruslařský závod se konal v roce 1814 v Londýně. První bruslařský spolek byl založen v roce 1742 v Edinburghu pod názvem Skating Club.

V Čechách pocházejí nejstarší kostěné brusle z doby před 30 000 lety. První příručku o bruslení napsal v roce 1842 Josef Burian a kolem roku 1860 se u nás začaly prodávat první kovové brusle. V listopadu roku 1868 byl v Praze založen první veslařsko-bruslařský Lední klub, který byl známý také jako Klouzačský spolek. O měsíc později vznikl stejný klub také v Opavě. Od roku 1887 se začal používat termín krasobruslení a ve stejném roce vydal Augustin Krejčí první českou metodickou příručku pro závodníky.

Brusle kolečkové

První kolečkové brusle zhotovil v roce 1760 Belgičan Jean Joseph Merlin. Veřejnosti je předvedl až o deset let později v Londýně na maškarním plese a při jízdě na nich hrál na housle. Dva páry rovnoběžně přimontovaných koleček se objevily v roce 1863 v USA.

První zpráva o kolečkových bruslích neboli běhokolkách v Čechách pochází z roku 1894.

Brýle

Historie brýlí začíná již v antickém Římě. Císař Nero sledoval zápasy gladiátorů pomocí speciálně broušeného smaragdu či berylu, od kterého dostaly své pojmenování. Dodejme, že kámen především chránil zrak před blyštivým pískem, a to umožnilo lépe vidět. Existují domněnky, že brýle pocházejí z Indie a v čase mongolských výbojů se dostaly do Číny, kde byly prokazatelně používány ve 14. století, a odsud do Evropy. Více indicií však ukazuje na „starý kontinent“ jako na místo, kde přišly brýle na svět a odkud se dostaly i do Číny. Ve 13. století (prý v roce 1285, 1286 nebo 1287) jeden františkán z Benátek poprvé zhotovil „skía na čtení“, která se vyráběla z křišťálu. Na počátku 14. století byla na ostrově Murano u Benátek prokazatelně vyrobena první skutečná brýlová skla pro členy sklářského cechu, která si i dnes mohou turisté prohlédnout v místním muzeu. Vynález brýlí se připisuje také Angličanu Rogeru Baconovi, který v roce 1268 píše o vypouklých čočkách použitelných ke čtení rukopisu, ale šlo spíše o předchůdce lupy. Brýle v podobě nijak moc odlišné od té dnešní prý vynalezl kolem roku 1300 Ital Salvino Armati, jak alespoň tvrdí nápis na jeho hrobě. První vyobrazení brýlí pochází z roku 1352. Středisky jejich výroby se od 15. století staly Benátky, Norimberk, Řezno, Augsburg a Rouen, ale „skía ke čtení“ byla tak drahá, že se dokonce odkazovala v závěti. Nová éra nastala po roce 1784, kdy Benjamin Frankiin zhotovil bifokální čočky, které měly dvě ohniska, a kdy se roku 1827 objevily brýle astronoma George Airyho korigující astigmatismus. V roce 1843 sestavili Kůhler a Shelen první tabulku na zkoumání ostrosti zraku, o dvacet let později se začala vyrábět cylindrová skla a od roku 1872 se měřila síla skel v dioptriích. Postupně se objevilo několik „příbuzných“ brýlí – lornět či lorňon s držátkem, cvikr a monokl.

Brýle snadno padaly z nosu, proto v polovině 15. století vymysleli v Itálii „závěsné brýle“ – z rámečku každé z obou čoček vybíhal nahoru drátek připevněný na drátěnou obroučku kolem hlavy či ozdobný pásek. V 16. století přišli Španělé s hedvábnými pásky či stužkami, které se přivazovaly za uši, což Číňané vylepšili tím, že na konce pásků visících za uši pověsili malá závažíčka. Postranní ramena, která dnes doplňují obroučky, jsou dílem londýnského optika Edwarda Scarletta z doby okolo roku 1730.

Břitva

První břitvy se objevily ve 3. tisíciletí př. Kr., první břitva s ostřím z ocele byla patentována v roce 1680 v anglickém Sheffieldu.

Budka telefonní

První veřejná telefonní budka u nás byla zřízena v Praze v roce 1911.

Buchar

První kovářský buchar poháněný parním strojem zkonstruoval v roce 1783 Angličan John Wilkinson. Později jeho nápad zdokonalil v roce 1839 Skot James Nasmyth.

C

Camera obscura

Poprvé ji popsal arabský učenec Ibn al-Haj-tham zvaný Alhazen na počátku 12. století, první praktické pokusy s ní konal v roce 1558 Ital Giambattista della Porta a skutečná camera obscura opatřená čočkou je dílem Daniela Barbary z roku 1568.

CD

První kompaktní disk neboli „cédéčko“ vyvinuly v roce 1979 firmy Sony a Philips jako způsob věrného uchování a reprodukce hudby. Jiné prameny uvádějí rok 1981, kdy se ve výzkumné laboratoři v americkém Teldecu podařilo objevit novou metodu přímého záznamu do kovu neboli Direct Metal Mastring. Jistě lze říct jen jedno – první album vyrobené ve formě CD vyšlo 17. srpna 1982, nahrála ho skupina ABBA a jmenovalo se The Visitors.

CD přehrávač

První se objevil na trhu v listopadu roku 1984, jeho výrobcem byla japonská firma Sony a přístroj měl obchodní název Discman.

Celofán

Jeho „otcem“ se stal švýcarský chemik Jacques Edwin Brandenberger a mohla za to náhoda. V roce 1900 pozoroval v restauraci hosta, který vylil na bílý ubrus sklenici červeného vína, a napadlo ho, že pro podobné nehody by bylo dobré aplikovat na textilii průhlednou voděvzdornou fólii. Po řadě pokusů se mu podařilo získat z tekuté viskózy průhlednou fólii, jež dostala jméno celofán, a roku 1908 představil veřejnosti stroj na její výrobu.

Celuloid

Přišel na svět v roce 1855 a byl první široce použitelnou umělou hmotou, z níž se dělalo snad všechno, včetně umělého chrupu, který však byl hořlavý a některým kuřákům opravdu „hořela pusa“. Objevil jej anglický fyzik Robert Parkes, jenž také získal na vynález patent. Průkopníkem nové hmoty v USA byl americký tiskař John Wyatt, který se snažil získat odměnu 10 000 dolarů vypsanou newyorským výrobcem biliárů pro toho, kdo vynalezne materiál pro umělé kulečníkové koule, protože slonoviny bylo stále méně. Wyatt ji přes svůj objev nakonec nezískal, protože vlastně objevitelem celuloidu nebyl.

Cement

První cement znali již staří Římané v 1. století př. Kr., ale pak se na něj zcela zapomnělo. Až v roce 1796 vyrobil Angličan James Parker tzv. románský cement. Na nápad ho přivedl objev Johna Smeatona, který v polovině 18. století přišel na to, že směs drceného vápence s přírodním pojivem dává i pod vodou tvrdou maltu. Způsob výroby tzv. portlandského cementu vynalezl v roce 1824 Angličan Joseph Aspdin.

Ceny filmové

První filmové ceny byly uděleny na festivalu v Monte Carlu, který byl zahájen na Nový rok 1898. Soutěž organizovala společnost Société des Bains de Mer a vítězové se svých cen dočkali až v únoru 1900 z rukou monackého prince.

Cigarety

Staří Mayové kouřili vedle doutníků také cigarety, pokud za ně budeme považovat rozdrcený tabák zabalený do kukuřičného listu či nacpaný do krátkého stonku rákosu nebo třtiny. Byl k němu přivázán kousek látky či provázek, aby měli jednoduchou cigaretu za co držet. První kuřáci v Evropě kouřili doutníky nebo dýmky a cigareta přišla na svět vlastně z nouze – ve španělské Seville sbírali žebráci nedopalky doutníků, rozmačkali je a tabák zabalili do papíru. Jiná verze tvrdí, že už i v Americe se v 17. století balil tabák do papíru. Ať tak, či onak, první průmyslově vyrobená cigareta vznikla v továrně Manufacture des Tabacs ve Francii až v roce 1843.

Cihla

Cihla jako stavební materiál se objevila už okolo roku 9000 př. Kr. v Přední Asii, byla však nepálená. Pálená měla premiéru v první polovině 3. tisíciletí př. Kr. v sumerské říši, velkého rozšíření se dočkala v antickém Římě. Patent na její strojní výrobu získal v roce 1619 Angličan J. Etherington, jednotný formát cihly začal být zaváděn na konci 18. století, duté pálené cihly pro odlehčení staveb se poprvé objevily v Anglii v roce 1813.

Coca-Cola

Jejím „otcem“ byl lékárník John Stith Pemberton z Atlanty ve státě Georgia, který nejprve při hledání léku proti bolesti vymyslel a připravil sirup, jenž následně ředil sodovkou. Poprvé se tak stalo 8. května 1886 a tento den by měl nápoj slavit své narozeniny. Název je odvozen od dvou základních surovin pro její výrobu: listů koky a ořechů koly. Z počátku ani přes velkou reklamu nešel moc na odbyt, vše se změnilo po založení firmy Coca-Cola Company v roce 1892 – o deset let později vzrostl prodej nápoje více než čtyřtisíckrát. Originální skleněná láhev vznikla v roce 1915 především k odlišení pravé „coly“ od četných napodobenin.

V Československu byla Coca-Cola poprvé vyrobena licenčně v roce 1968 v brněnské Frutě.

Cukerín

První cukerín vyrobili v roce 1879 američtí chemici Ira Remsen a Konstantin Fahlberg.

Cukr

Výrobu cukru z cukrové třtiny poprvé zkusili v Indii ve 4. nebo 5. století a tento cukr byl po dlouhá staletí jediným. Teoretické základy výroby cukru z cukrové řepy objevil v roce 1747 německý chemik Andreas Sigismund Marggraf, ale k praktickému využití došlo až o půlstoletí později, kdy Marggrafův zeť Francois Charles Achard, který emigroval z Francie do Německa, vybudoval v roce 1801 první továrnu na výrobu cukru v Kunernu.

První kostkový cukr se objevil v říjnu 1841 a jeho „otcem“ byl ředitel dačického cukrovaru Švýcar Jakub Kryštof Rad, jenž si svůj nápad nechal privilegovat 23. ledna 1843 a patentovat 9. dubna 1844. Údajně ho k němu přivedla jeho manželka Juliana, která si při dělení homole, v jejímž tvaru se cukr do té doby prodával, vážně poranila prst. Zanedlouho před ní její manžel položil v krabičce prvních 300 bílých a růžových kostek. V cukrovaru se kostkový cukr vyráběl pouhých 9 let. První kostce cukru byla v Dačicích nedávno odhalena pamětní deska.

Cukrovar

První cukrovar na světě vybudoval v roce 1801 v německém Kunernu francouzský emigrant Francois Charles Achard.

Ve stejném roce byl zřízen hrabětem Rudolfem Wrbnou první cukrovar také v českých zemích, konkrétně v Hořovicích. Po čtyřech letech nepříliš úspěšného provozu byl uzavřen, protože pokusy s pěstováním cukrové řepy v Čechách, zahájené po roce 1790, se příliš nedařily, a stejný osud potkal cukrovar postavený v roce 1810 v Žákách u Čáslavi. V roce 1829 zahájil provoz cukrovar v Dačicích, který zpracovával výhradně cukrovou řepu a plně se osvědčil.

První rafinerie na výrobu třtinového cukru u nás zahájila provoz v roce 1787 ve Zbraslavi.

Curling

Pochází z Nizozemska, kde se hrál už v 15. století. První curlingový klub byl však založen v roce 1510 v Kilsythu u Glasgow ve Skotsku. První kryté ledové závodiště pro curling vyrostlo v roce 1879 v Southportu. První mezistátní utkání se konalo v roce 1884 mezi USA a Kanadou.

Cyklotron

Cyklický urychlovač elementárních částic zkonstruoval v roce 1931 americký fyzik Ernest Orlando Lawrence.

Cylindr

Cylindr jako pokrývka hlavy se poprvé objevil v 17. století v Anglii a nosili jej puritáni neboli stoupenci náboženského hnutí usilujícího o očištění tehdejší anglikánské církve od zbytků katolicismu a vystupujícího proti feudálnímu absolutismu. Někdy je vznik cylindru kladen do Španělska v 15. století, ale doklady pro to chybí.

První cylindr na lampu navrhl na počátku 16. století všestranný vědec, umělec, inženýr a technik Ital Leonardo da Vinci, ale praktické využití začalo až kolem roku 1750 u olejových lamp na svícení.

Č

Čaj

Podle legendy objevil čaj léčitel čínského panovníka Šen-tunga už před 5000 lety. Převařoval vodu, do níž mu náhodně spadlo pár listů. Když je chtěl vylovit, ucítil příjemnou vůni, a když vodu ochutnal, byl nový nápoj na světě. První zmínky o čaji a čajovníku najdeme v herbáři, který vznikl v Číně před 1500 lety.

Čaj ledový

První ledový čaj se podával v roce 1904 v americkém Saint Louis během světové výstavy a letní olympiády, protože nikdo ve velkých vedrech nechtěl pít horký nápoj.

Čaj v sáčku

Jeho „otcem“ se stal nechtěně newyorský obchodník s čajem Thomas Sullivan, který v roce 1908 zaslal svým zákazníkům vzorky čaje v malých sáčcích. Jeden z příjemců vzorek nerozbalil, zalil vodou, a tak se vlastně zrodil oblíbený čaj v pytlíku.

Čas jednotný

Poprvé byl zaveden v roce 1875 na amerických železnicích, kdy dosavadní způsoby kontroly času přestaly dostačovat. Jednotný mezinárodní čas byl zaveden v roce 1885.

Čas letní

Jako první přišel s nápadem na zavedení letního času britský architekt William Willet z Kentu v roce 1902. Poprvé byl zaveden v roce 1916 ve Velké Británii, Německu a Rakousku-Uhersku. V českých zemích byl letní čas zaveden poprvé 30. dubna 1916.

Časopis

Za první odborný časopis je považován Philosophical Transaction, který začal vydávat v roce 1665 H. Oldenburg, sekretář Britské královské společnosti.

První český odborný týdeník Prager Gelehrte Nachrichten vyšel v roce 1771.

První český odborný vojenský časopis se jmenoval Žižka a poprvé vyšel 5. února 1870. Jeho vydavatelem byl Eduard Růffer, údajný potomek pobělohorských exulantů, který přišel do Prahy o šest let dříve z Pruska. Už v červenci následujícího roku však byl časopis z neznámých důvodů zakázán.

Čep rejdový

Systém řízení pomocí rejdových čepů i vlastní čep vynalezl v roce 1816 Němec Georg Langensperger, uváděný také jako Lanckensperger.

Čep řízení otočný

Poprvé se objevil v roce 1889 v automobilech vyráběných Carlem Benzem.

Čerpadlo

Nejjednodušší vahadlové čerpadlo, tzv. šadúf, se objevilo v 5. nebo 4. tisíciletí př. Kr. v údolí velkých řek Eufratu, Tigridu a Nilu, kde zvedalo vodu do zavlažovacích kanálů, a kolem roku 330 př. Kr. se začalo používat dokonalejší rumpálové čerpadlo.

V 15. století byla pro potřeby dolů vyvinuta pístová a korečková čerpadla, objevilo se také řetězové čerpadlo s koulemi ženoucími vodu svislými dřevěnými troubami.

V následujícím století se v dolech začaly používat tlakové a sací pumpy poháněné většinou vodou. V roce 1663 získal Edward Sonerset z Worcesteru patent na parní pumpu, která měla být použita k pohonu vodotrysků, ale zda skutečně vznikla, není jisté. V roce 1689 zkonstruoval Denis Papin použitelné centrifugální (odstředivé) čerpadlo a o devět let později získal Angličan Thomas Savery patent na první pumpu k čerpání vody z dolů. Skutečné čerpadlo bylo postaveno v roce 1706 a stalo se prvním strojem využívajícím páry, který prakticky pracoval. Nechal si ho v roce 1707 instalovat i car Petr I. v Letní zahradě v Sankt Petěrburgu k čerpání vody do fontán. V roce 1796 zkonstruoval Joseph Michel Montgolfier vodní čerpadlo, tzv. trkač.

Česká filharmonie

První koncert České filharmonie se konal 4. ledna 1896 v pražském Rudolfinu. Pod taktovkou dirigenta Antonína Dvořáka zazněly jeho skladby třetí Slovanská rapsodie, Biblické písně, koncertní předehra Othello a symfonie č. 9 Z Nového světa.

Číslice

První znaky pro číslice se objevily ve 4. tisíciletí př. Kr. u Sumerů.

Čistírna

První chemickou čistírnu si otevřel v roce 1855 v Paříži J. B. Jolly. Potvrdil tak platnost známého přísloví „cherchez la femme“. Neúmyslně totiž vylil na sukni své ženy láhev terpentýnu, a tak vlastně objevil chemické čištění. A protože byl mužem podnikavým, uměl toho patřičně využít.

Čištění vozovek

První stříkací vozy k čištění vozovek se objevily v roce 1815 v Anglii.

Člověče, nezlob se!

První hru na tomto principu hráli staří Indové už před rokem 2000 př. Kr. Říkali jí chaupad a vznikla na základě náboženských představ – hráč posunoval svůj knoflík podle hodů s šesti mušličkami ze středu k okraji a zase se vracel, což symbolizovalo cestu životem. Nemohl být také vyhozen. V Evropě se však příliš neuchytila. Hru v dnešní podobě vymyslel v roce 1912 pro své děti Josef Friedrich Schmidt, zkrachovalý obchodník se železářským zbožím a městský úředník z Mnichova. Sám ji začal také o dva roky později vyrábět a prodávat za 35 feniků. Příliš však na odbyt nešla a za své rozšíření i oblibu vděčí první světové válce a Německému červenému kříži. Tomu věnoval Schmidt asi 3000 neprodaných her, které se dostaly do lazaretů a polních nemocnic a získaly si oblibu nejprve u pacientů a potom i u veřejnosti.

První milion her se prodal už v roce 1920 a do dnešních dnů si člověče, nezlob se! – v německém originále Mensch angere Dich nicht! a v angličtině Ludo – podle odhadů koupilo na 70 milionů lidí, s různými napodobeninami dvakrát tolik.

V roce 2002 se konalo v Praze ve hře člověče, nezlob se! první mistrovství světa.

Za účasti předškolních a školních dětí z České republiky, Polska, Slovenska a Maďarska zvítězili ve všech věkových kategoriích Češi.

Člověk narozený ze zkumavky

Prvním dítětem narozeným pomocí umělého oplodnění se stala 25. července 1978 Louise Brownová, která přišla na svět ve Všeobecné nemocnici v anglickém Oldhamu.

Člun

První čluny dlabané z jednoho kmene se objevily asi 30 000 let př. Kr. První kolesový člun poháněný parním strojem byl dílem Jonathana Hulla v roce 1736, patrně však zůstal jen v podobě plánů a patentu. Úspěšnější byl Američan John Fitch, který v roce 1785 postavil člun, u něhož parní stroj poháněl soustavu vesel. První velký člun ze železa vážící 70 tun a předznamenávající další vývoj lodního stavitelství postavil Angličan John Wilkinson v roce 1787. Roku 1838 zkonstruoval Moritz Hermann Jacobi, Němec působící v Rusku, první člun poháněný elektromotorem vlastní konstrukce, který plul proti proudu Něvy v Sankt Petěrburgu. Benzinového motoru použil k pohonu člunu jako první Gottlieb Daimler v roce 1885.

První člun poháněný párou předvedl v Čechách v roce 1817 Josef Božek v Praze na Vltavě.

Člunek

Rychloběžný či také odrážkový nebo létající člunek vymyslel v roce 1733 Angličan John Key, který ho také využil ve svém zdokonaleném tkalcovském stavu.

Čočka optická

Nejstarší nalezená broušená čočka z křišťálu pochází ze 7. století př. Kr. a byla nalezena v Ninive.

Čočky kontaktní

Uvažoval o nich již Leonardo da Vinci, ale první čočky, které se nebrousily, nýbrž vyfoukávaly, zhotovil německý optik Herschel v roce 1827. V roce 1887 německý fyziolog Adolf Eugen Fick zkoušel afokální kontaktní skořápku z hnědého sklíčka, které však oko dráždilo. V roce 1911 v Zeissových závodech v německé Jeně vznikly první čočky z umělé hmoty, které zase nepropouštěly kyslík. Doslovnou revolucí byla výroba z měkkého gelu HEMA (polyhydroxyetylmetalakrylátu) vyvinutého Otto Wichterlem v pražském Ústavu makromolekulární chemie mezi lety 1957–1961 doslova doma na přístroji sestaveném z dětské stavebnice Merkur.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Slavné i zapomenuté premiéry.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.