Tóny tisového luku

Ivo Tomášek

Předmluva

Vážená čtenářko, vážený čtenáři!

Vítejte v mém soukromí, které se skládá z průřezu

dosavadních, nepravidelných snah po smysluplném

využití papíru.

Sáhodlouhého úvodu netřeba; často bývá předzvěstí

malé obsažnosti díla.

Čtenář má mít možnost se řídit vlastními pocity,

představivostí a vkusem.

Přeji Vám pohodové chvíle ve společnosti písmenek,

kterým jsem se snažil dát duši.

I.T.

---

Jsem střelec z tisového luku

hráčem melodie tětivy

sen dávných kluků

získaný při křtu – pro Ivy

BÁSNĚ

jsou barvy života

s utajenou melodií

vidění světa šestým smyslem

uchopí, co kolotá

tasí meč na Harpyji

spí s tulákem pod převisem

Někdy se slova rozutečou

záhy zabloudí

svoláváš na ně blesky, hromy

když se vlečou

opilcovými kroky v podloubí

Popel je hned

však dlouho rostou stromy

NEVYMÁJTE DLUHY

na básnících

oněmělých

z propasti slov

pouťových koktejlů

míchaných

od oka

žebráky

právě posazenými

na koně

Blázni a básníci

nezakrývají

královu nahotu

recyklují duhovými barvami

rezavá, pokroucená slova

Plaší koně apokalyptickým jezdcům

KOUSEK OD DALEKA

Daleko

nebo

jen kousek od daleka

čeká

Možná

jen kousíček

od blízka

Ptá se

To nejde

aby to šlo

Jde to

jinak se ztrácíme

někomu

všem

sobě

NIRVÁNA

Chytáme štěstí

na třpytku

leccos lesklého se hodí

kousek od falše

je šejdíř

pokládán za proroka

Pravda prý osvobodí

pokud

je puštěna z cely

zábleskem

vlastního myšlení

Jeho zástava

je kolapsem

nikoli nirvánou

Otisk tvého zadečku v písku

připomíná dvoukřídlou misku

nebo holubí křídla v letu

s tebou v náručí to snad nepopletu

ČERVENCOVÉ „HEJ MISTŘE!“

Tenkrát

když kradla se každá chvilka

chtěl jsem se dotýkat tvého těla

a ty taky jsi chtěla

v nás chvěla se každá žilka

šaty válely se bez ladu a skladu

v chaosu, co předchází tvoření

i toho, z něhož jsme zrozeni

zvuková kulisa spadla až na zahradu

Hej mistře

vstaň bystře!

Námi prostupovala jiná melodie

při agnus dei

zpoceni

resuscitovali jsme čas

v červencovém ději

Čas zase žije

nejen myšlenkami ve tvém klínu

tvá ňadra se ještě jemně chvějí

osel s volkem se potutelně smějí

kdesi v červencovém stínu

Co změní

utajené výpravy

v hlubinách noci

za hlasem

vyvolávajícím

levitaci přání

zasluhujících ochranu

před sebou samými

Závislost pohrdá nebezpečím

Vznášet se

je ale přirozené

že pane Chagalle

PRAVDA

je přítulný chameleón

lepkavým jazykem

vypuštěný freon

svěcený státníkem

Pravda je vítězů

píšících dějiny

utržené z řetězu

kterým je spoutáván nevinný

Pravda je hokyně

poptávky – nabídky

pravda je ve víně

když chybí servítky

Pravda je naivní

a taky protřelá

někdy i uklidní

pokud by zazněla

Pravda

je nahá dívka, zakletá do kamene

který tesáme tupými dláty

slova, co vítr nezažene

klekánice uchopí svými drápy

NESMĚLÉ REKVIEM

Tápavé útržky snů

toulavé myšlenky

bezúročně uložené

pod matrací času

odcházejícího

morseovkou střevíčků

neuspokojené milenky

Nesmělé rekviem

za očistec

vyčpělých slov

letmých pokání

čumila

dožínkového tance

NEVÍM PROČ

s postupujícím podzimem

tvá slova chřadnou

Možná smutkem po barvách

které větrný kolotoč

zakryje vlastním stínem

kam omšelé listy spadnou

a houpou se na vlnách

vzpomínek

jak plamínek

co žadoní

o tichou modlitbu

za všechny lásky

a znalce barev života

Možná pro chvilku zasnění

ne pro úlitbu

svázanou provázky

Žádná porota

nezmění

z barevných bodů obrázky

v tobě

ve mně

Jen občas, lehounce

se Pegas dotkne země

ROZCHOD

Plamínek zhas

královna přilbu připíná

zkouší ostří svého meče

z té bitvy v nás

čí vina – čí nevina

z té bitvy nikdo neuteče

Královna váhavě přichází

v duši má pološero

kůň pod oknem se nedočkavě vzpíná

z něžných rtů slova mrazí

řekly víc, než se mělo

Zůstal děs prázdného klína

Kam až se dá jít s nadějí

po bitvě hnedle každý generálem

šaškovi maršálskou hůl předají

Prométhea s danajským darem

v bažinách svádějí bludičky

Znavené královně

cinkají

na škorních rolničky

LETOKRUHY

Padaly stromy do rukou vorařů

Padaly stromy do rukou uhlířů

stromy padaly tesařům

na krovy

na prokleté šibenice

Padaly stromy pro teplo krbů

Jen génius houslařů

Svěcený Kubelíky

rozezní letokruhy

poselstvím

aranžérů teček mezi linkami

NEZMEŠKAT

Slovo

věta

myšlenka

poskakující vrabčáci

v mozaice pomíjivého času

Zneklidňující

podmanivá poezie

předčasně zkostnatí

konformismem nevyřčených slov

v rozmachu strnulých gest

ďábel dosáhne

na prostřednost

Vyvolení nesmí

zmeškat schůzku s bohy

Tápavě chodíme

po neznačených cestách

než zvolňující tep času

v monologu sebezpytu

poutnickou holí zaplaší

klopýtavé myšlenky

na cestě k sobě, i druhým

Na stéblech trav

nejistě

povlávají Vševědovy vlasy

JÍT HRDĚ A NEKULHAT

Život je krásnej

ale i zlej

i nevinnej pohled jasnej

jen říká dej

Z děravý kapsy

je těžko brát

rozbitou cestou za vsí

jít hrdě a nekulhat

Když nemáš prachy

dej kus svýho já

nebo věno svý snachy

než si tě osedlá

Nebo si půjčit běž

lichvářů plná ulice

sobě nevěříš, jiným věř

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Tóny tisového luku.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.