Top 10 zajímavostí

Edinburgh Hlavní město Skotska má řadu lákadel: hrad, palác, parlament, mezinárodní festivaly, prvotřídní kuchyni...

Glen Coe Údolí s fantastickou přírodní scenerií zve zejména k pěším túrám

Culzean Castle Velkolepý hrad ze 16. století usazený na útesu

Burrell collection Mimořádný umělecký poklad Glasgow

Loch Lomond Největší britské sladkovodní jezero podněcovalo představivost mnoha skladatelů a spisovatelů, včetně sira Waltera Scotta

Burnsova země Stezka národního básníka Roberta Burnse z Alloway do Dumfries

Inverewe Garden Botanická zahrada s výhledem na Loch Ewe s mnoha druhy subtropické flóry a fauny

Urquhart Castle Romantická zřícenina u jezera Loch Ness na místě dávné piktské pevnosti

St Andrews Domov golfu a sídlo nejstarší univerzity ve Skotsku na pobřeží v regionu Fife

Skye Ostrov se strhující atmosférou a množstvím pozoruhodných skalních útvarů

Ideální den ve Skotsku

9.00 Snídaně

Ideálním místem k zahájení dne plného kultury je Scottish Café ve Skotské národní galerii na Princes Street. Než si prohlédnete galerii, dopřejte si tradiční snídani.

10.00 Edinburgh Castle

Vyrazte okolo pahorku Mound přes Princes Street Gardens směrem k Old Townu (Starému Městu) a vyjděte po schodech k hradu. Vyplatí se přijít brzy, a vyhnout se davům. Skvělý výhled na New Town (Nové Město).

11.30 Castle Hill

Sejděte Castle Hill okolo atrakcí, jako jsou Scotch Whisky Experience, Camera Obscura a Gladstone’s Land, a cesta vás provede řadou uliček a ukáže pěkná zákoutí.

12.30 Nakupování

Vydejte se na Victoria Street, u mostu George V., se specializovanými obchody a pak na oběd na Grassmarket. Vraťte se a pokračujte po High Street, které dominuje katedrála sv. Jiljí.

14.00 Královská míle

Pokračujte po Královské míli s pozoruhodnými památkami (Muzeum dětství, John Knox House, Muzeum Edinburghu či Canongate Tolbooth). Téměř na konci ulice stojí budova Skotského parlamentu a na úpatí Královské míle pak palác Holyroodhouse.

15.00 Holyroodhouse

Udělejte si čas na prohlídku sbírky královských artefaktů (pokud zde zrovna nepobývá královská rodina); v případě příznivého počasí se vypravte do rozlehlého parku za palácem.

16.00 Svačina

Vydejte se zpět po Královské míli. Kousek za budovou Skotského parlamentu je Clarinda’s Tearoom, skvělé místo pro zastávku na čaj a domácí zákusky.

19.30 Večeře

Po krátkém odpočinku zamiřte do New Townu – v okolí George Street je bezpočet dobrých restaurací. Dáváte-li přednost italské kuchyni, vyzkoušejte podniky Gusto nebo Contini. Pro speciální příležitost zavítejte do restaurace Number One s michelinskou hvězdou.

21.30 Do města

Nejlepším místem k zakončení dne je bar nebo noční klub. Zajděte na koktejl do Opal Lounge na George Street a pak se přesuňte do trendového baru Lulu pod hotelem Tigerlilly nebo si dejte Foxtrot Fizz či Red Rum v podniku Bramble na nedaleké Queen Street.

Úvod

Skotsko je země nasycená romantickou tradicí. Typický oděv, národní nápoj, kvílení dud a bouřlivá historie – to je charakteristický obraz země známý lidem na celém světě. Přestože je území Skotska poměrně malé, vyniká mimořádně rozmanitou krajinou: hluboká zelená údolí zařezávající se do rozeklaných hor, mohutné hrady zrcadlící se v temných jezerech obklopených rašeliništi, slatiny zaplavené nachovým vřesem či žlutým janovcem a hlodášem, zelená pole a kopce se stády ovcí a nepravidelné pobřeží neustále bičované vodami Atlantiku s hrozivými útesy i táhlými písečnými plážemi.

Jeleni na Skotské vysočině

Skotská vysočina a ostrovy vynikají působivou přírodní krásou a patří k několika málo oblastem v Evropě se zbytky divočiny. Na dosah z velkých měst Edinburghu, Glasgow a Aberdeenu se rozpínají rozsáhlé plochy nedotčené krajiny. Návštěvníci zde mohou spatřit jelena lesního opouštějícího svůj úkryt, orla skalního, či dokonce orlovce říčního. Nádherní lososi a pstruzi v říčkách lákají rybáře a na kamenitém pobřeží polehávají tuleni. Můžete se toulat celý den, aniž byste potkali dalšího člověka.

Skotsko je také zemí zátok a jezer (zvaných „loch“, nikoli „lake“, s výjimkou Lake of Menteith), sladkovodních i napájených mořem. Zvlněné kopce a klidné řeky na jihu a úrodná zemědělská půda v regionech Fife a Royal Deeside tvoří vlídnější a neméně lákavou krajinu.

Kulturní mozaika Skotska je stejně rozmanitá jako jeho krajina. Edinburgh, intelektuálně a architektonicky podnětné hlavní město, hostí každé léto uznávaný mezinárodní festival hudby a umění, Glasgow je pak bývalým „evropským hlavním městem kultury“. Obě města nabízejí vynikající muzea, Burrellova sbírka v Glasgow patří mezi nejlepší evropské umělecké sbírky. Po celé zemi se každoročně konají divadelní festivaly, koncerty nejrůznějších žánrů, shromáždění na Skotské vysočině, folklorní představení a výstavy tradičních řemesel. Navštívit lze až 150 hradů, panská sídla, starobylá opatství i zajímavá archeologická naleziště.

Geografie a podnebí

Skotsko pokrývá severní třetinu Spojeného království, má rozlohu 30 000 km^2 a přes 5 milionů obyvatel, tvořících desetinu celkové populace Velké Británie. Jeho území zahrnuje 790 ostrovů, z toho 130 obydlených. Některé patří k oblíbeným turistickým destinacím, snadno přístupným trajektem nebo letecky.

Glen Coe

Co se říká o počasí ve Skotsku, naštěstí ne vždy platí. Od května do října přerušují teplé a sluncem prozářené chvíle, někdy dokonce i celé dny, vytrvalý déšť, hustou mlhu a silný vítr (díky této časté slotě jsou patrně Skotové tak otužilí). Návštěvníci památek a fotografové oceňují úžasnou viditelnost za jasných dnů. Jedinou slabinu oblasti jezer a pobřeží představují otravné bodavé mušky, kterým za letních večerů nelze uniknout. Skotská vysočina se díky chladným zimám s bohatou sněhovou nadílkou stala pravým lyžařským rájem celé Velké Británie. Míří sem milovníci jak sjezdového, tak i bežeckého lyžování. Ty nejlepší sjezdovky se nacházejí především v Glen Coe.

Politika a identita

Přestože je Skotsko už po tři staletí ústavně spojené s Anglií, hrdě si uchovává svou národní identitu. Tiskne vlastní bankovky, má nezávislý vzdělávací a soudní systém, vlastní církev i parlament. V západní části Skotské vysočiny a na ostrovech se stále mluví gaelštinou. Tento duch nezávislosti zesílil se vzestupem Skotské národní strany, jež v roce 2014 vyvolala referendum o nezávislosti a v parlamentních volbách v roce 2015 rozdrtila ostatní politické strany ve Skotsku. Navzdory tomuto vzedmutí nacionalismu zůstává země v otázce odchodu ze Spojeného království rozdělená, řada obyvatel si stále přeje zůstat součástí tohoto silného celku.

Návštěvníkům se všude dostane přátelského přijetí. Úsměvy jsou upřímné, humor bodře ostrý. Pohostinnost je starodávnou tradicí a nikde jinde nenajdete lidi zdvořilejší a ochotnější pomoci. Skotové mají pověst škudlilů, avšak mezi přáteli nebo vůči cizincům bývají většinou štědří. Skotové si také nesmírně váží vzdělání – v 17. století fungovaly ve Skotsku čtyři univerzity, kdežto v Anglii pouhé dvě.

Skotsko sice proslavil golf, vášní většiny Skotů je však fotbal a rivalita dvou glasgowských klubů – Rangers a Celtic – vyvolává vášnivé debaty. I národní tým se může spolehnout na naprostou věrnost svých fanoušků.

Náboženské zvyky se stále dodržují zejména na Skotské vysočině a ostrovech, jinde jsou však na ústupu, což se projevuje například zavedením nedělní otevírací doby.

Pevná vůle

V průběhu staletí se pracovití Skotové prosadili ve všech koutech planety: jako osadníci na Divokém západě, cestovatelé v Africe, průzkumníci v Austrálii. Intelektuální přispění Skotů v oblasti světové vědy, lékařství a průmyslu je bezesporu ohromující. A nejvíce Skoty spojuje láska k jejich zemi a silný smysl pro komunitu a národní identitu.

Po celém Skotsku často uslyšíte a uvidíte výzvu „Haste ye back“ („Brzy se vraťte“). A právě po tom zatoužíte poté, co poznáte mimořádnou krásu a rozmanitost této nádherné země.

Kilty a tartany

Zářivě barevné tartanové kilty se na Skotské vysočině nosí již od středověku, většina těch současných však pochází až z 1. poloviny 19. století, kdy britská královská rodina „přivedla Skotskou vysočinu do módy“. Denní horalský oděv sestává z kiltu po kolena, padnoucí vesty a tvídového saka, pletených podkolenek (s malým nožem zvaným sgian dubh zastrčeným v pravé podkolence) a podvazků. V pase pod břichem je zavěšena kožešinová taštička (sporran) a přes rameno se někdy přehodí pléd (jakási tartanová přikrývka).

Po bitvě u Cullodenu v roce 1746 byl zničen klanový systém a horalský oděv zakázán. Kilt přežil jen díky jednotkám horalů povolaným na pomoc proti Napoleonovi, jimž bylo jeho nošení povoleno. Autentické tartany jsou většinou registrované vzory, přičemž každý klan má svůj vlastní. Dělení klanů na menší celky vedlo k vytvoření mnoha variant kostkovaných vzorů, jichž se dnes vyskytuje okolo 2500. Více se lze dozvědět při návštěvě Old Town Weaving Company v Edinburghu na 555 Castlehill (otevřeno denně).

Stručná historie

Původními obyvateli Skotska byli zřejmě keltiberští osadníci, kteří přišli ze Středomoří; zanechali nám důkazy o své přítomnosti v podobě kamenných mohyl a kamenů stojících po celé zemi. Archeologové před pár lety objevili západně od Aberdeenu pozůstatky velké roubené budovy přibližně o tisíc let starší než Stonehenge.

Kaple sv. Margarety, Edinburgh

Když do Skotska vpadly roku 84 n. l. římské legie, severní oblasti obývali Piktové přezdívaní „pomalovaní lidé“. Římané sice Pikty porazili, celou Kaledonii (jak toto území nazývali) však udržet nemohli. Stáhli se proto za Hadriánův val nedaleko současné anglicko-skotské hranice. Piktové po sobě zanechali jen málo kulturních a jazykových památek.

Křesťanství a norská invaze

Skotové, gaelsky hovořící kmen z Irska, založili v regionu Argyll nestabilní království zvané Dal Riata (Dalriada). Koncem 4. století odcestoval Skot sv. Ninian do Říma, odkud přivezl křesťanství. Jeho souputník sv. Mungo založil kostel, z něhož později vznikla katedrála v Glasgow. Křesťanství však zůstávalo poměrně izolované až do příchodu irského misionáře sv. Kolumbána roku 563. Ten více než 30 let šířil z odlehlého ostrůvku Iona křesťanskou víru, jež se stala základem sjednocení Skotska. Iona dodnes patří k nejuctívanějším místům zdejšího křesťanství.

Koncem 8. století zaplavili Evropu Vikingové, kteří se usadili na Shetlandách, Orknejích a v severní části skotské pevniny. Po několik století pak ovládali Vnější Hebridy, Orkneje a Shetlandy.

Sjednocení a feudalismus na jihu

Pod vlivem křesťanství sjednotil náčelník Kenneth MacAlpin v roce 843 Skoty a Pikty. Malcolm II. pak roku 1018 porazil northumbrijské síly v bitvě u Carhamu a rozšířil své panství k současné jižní hranici Skotska. Smrt Malcolmova vnuka Duncana II. při tažení do panství Macbethů v Moray se stala inspirací Shakespearovy skotské tragédie.

Malcolm III. (Malcolm Canmore) změnil chod skotských dějin, když se roku 1069 oženil s anglickou princeznou. Zbožná Margharet (později svatořečená Markéta Skotská) přinesla do Skotska silný anglický vliv a prosazovala radikální změnu – nahrazení původní kultury s gaelštinou a keltskou církví anglickou kulturou a úřady a římskou církví.

V tomto snažení pokračoval její syn David I. (vládl 1124–53). Zahájil rozsáhlý stavební program, založil velká opatství Melrose a Jedburgh. Přinesl do Skotska normanský vliv a do regionu Lowlands pozval francouzskou šlechtu, která zde zaváděla feudální systém vlastnictví půdy založený na anglo-normanském modelu. Tento systém se mu však nepodařilo prosadit na severu, kde základem sociální struktury byly příbuzenské vztahy a půdu měli v držení klanoví náčelníci nikoli pro sebe, nýbrž pro svůj lid.

William Wallace

Po relativně klidném mezidobí vyprovokovalo záludné vměšování ze strany Anglie v roce 1297 vážnou reakci. William Wallace, divoký mladík z Elderslie, se dostal s anglickými vojáky do šarvátky, při níž rukou šerifa z Lanarku zemřela žena (údajně Wallaceova manželka), jež mu pomohla utéci. Wallace se vrátil a zabil šerifa, ale tím neskončil; brzy dokázal shromáždit dostatečně velké vojsko, s nímž vytlačil Angličany, a na několik měsíců se stal vládcem jižního Skotska. Pro svůj nízký původ však neměl podporu šlechticů. Po porážce od anglického krále Eduarda I. v bitvě u Falkirku byl zajat, oběšen a rozčtvrcen a kusy jeho těla byly poslány do měst Newcastle, Berwick, Stirling a Perth.

Formování Skotska

Smrt krále Alexandra III. (1249–86) v důsledku jezdecké nehody vedla ke krizi v následnictví a dlouhému krvavému boji o skotskou nezávislost. Jako arbitr mezi uchazeči o skotský trůn byl pozván anglický král Eduard I., jenž ale využil příležitosti a dosadil Johna Balliola jako svého vazalského krále Skotů. Balliol však roku 1295 odmítl věrnost Eduardovi a uzavřel spojenectví s Francií. Anglický král se pomstil tím, že vyplenil město Berwick, rozdrtil Skoty u Dunbaru, dobyl významné hrady a zmocnil se posvátného Kamene osudu z paláce ve Scone, na němž byli korunováni všichni skotští panovníci, a vysloužil si přízvisko „Kladivo na Skoty“. Skotsko se zdálo být rozdrcené. Jeden muž se však nevzdal. William Wallace se postavil do čela povstání a drtivě porazil Angličany u Stirling Bridge. Po porážce u Falkirku byl Wallace roku 1305 zajat a odvezen do Londýna, kde ho Eduard I. nechal brutálně mučit a následně popravit.

William Wallace shromažďuje své vojsko proti Angličanům

Do čela povstání se poté postavil Robert Bruce. Krátce po korunovaci skotským králem ve Scone roku 1306 musel uprchnout do Irska. Když podle legendy v těžkých chvílích pozoroval pavouka, jak spřádá pavučinu, inspirovalo ho to k vytrvalosti, odvaze a rozhodnutí nikdy se nevzdávat naděje. Následující rok se vrátil do Skotska a dobyl Perth a Edinburgh. V roce 1314 stanul u Bannockburnu proti třikrát početnější a lépe vyzbrojené anglické armádě, díky vynikající strategii však dosáhl rozhodujícího vítězství. Pokračoval ve vytlačování Angličanů až do roku 1328, kdy král Eduard III. uznal nezávislost Skotska. Robert zemřel rok poté a dodnes je považován za zachránce Skotska.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Skotsko.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.