Přeložila:

DANIELA ČERMÁKOVÁ

Jude Deveraux: Skvělá partie

Vydání první

Copyright © 2019 by Deveraux Inc.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2020 jako svou 2331. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Met Her Match vydaného nakladatelstvím

MIRA Books v roce 2019

Český překlad © 2020 Daniela Čermáková

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Zdeňka Grigarová

Ilustrace na přebalu © 2020 Martina Černá

Přebal a vazba © 2020 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1289-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1290-3 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2020

Jude Deveraux

Skvělá partie

1

Lake Kissel

Summer Hill, Virginie

Terri Rayburnová vyhlížela z oken od podlahy do stropu svého domu u jezera. Líbil se jí ranní klid, těch pár okamžiků, které může strávit o samotě, než bude muset… No, začít řešit problémy. Jako dcera správce rezortu měla za úkol napravovat veškeré potíže. Hádky, střechy, do kterých zatékalo, hledání ztracených věcí, organizování lidí a událostí. Tohle všechno byla její práce.

Pak ale vytřeštila oči. Z jezera vystupoval nějaký muž v plavkách. Což nebyl nijak neobvyklý pohled, jenže tahle konkrétní osoba nevypadala jako typický nájemce nebo majitel chaty. Tenhle muž byl jiný.

Slunce právě vycházelo, zalévalo mu tělo jemnými paprsky a na svalech vytvářelo stíny. Vypadal jako hodně dobře opálený hráč amerického fotbalu. Tvář měl odvrácenou na stranu, takže jeho rysy nerozeznala, ale byla si jistá, že netuší, kdo to je.

Líbilo se jí, že má pořádné plavky. Příliš mnoho plavců v jezeře se domnívalo, že je moderní nosit na sobě tak málo, jak jen to jde.

Jeho tělo ji zaujalo. Nikdy se jí nezamlouvali muži, kteří byli příliš vyzáblí. Naopak dávala přednost velkým a svalnatým chlapákům, kteří dokázali zvednout veslařský člun a přenést ho na druhou stranu. Těm, kteří věděli, k čemu je náklaďák. Mužům, kteří dokázali ženskou stisknout a –

Potřásla hlavou, aby ty myšlenky umlčela. Už je to dávno, co měla nějakého přítele.

Když muž vykročil k jednomu z jejích rozkládacích lehátek a vzal si ručník přehozený přes opěrátko, vrátila se zpátky do reality. Ačkoliv na něj byl fantastický pohled, tady nemá co dělat! Je na jejím pozemku! Používá její lehátko. Proč nemůžou hosté respektovat soukromé vlastnictví? A proč jim její táta vždycky zapomene říct pravidla? Kdyby poslední dva dny nebyla pryč, ujistila by se, že tenhle nový host chápe, že si nemůže jen tak plavat, kdekoliv se mu zachce. Musí brát ohledy na ostatní majitele chatek a nájemníky.

Takže teď bylo na ní, aby tomu muži vysvětlila, že i když se domy nacházejí u jezera a všichni se chtějí bavit, přesto existují jistá pravidla, jež je třeba dodržovat.

Vykročila k proskleným dveřím, ale pak se zarazila. Muž se teď otíral ručníkem a sluneční paprsky mu dopadaly na záda. Měl široká ramena a útlý pás. Pod opálenou pokožkou se mu pohybovaly svaly. Vypadal, jako by strávil spoustu času děláním něčeho, po čem mu narostly.

Fajn, bez ohledu na to, jak dobře vypadá, ho teď seřve. Nemá právo vstupovat na její pozemek. Musí se vrátit tam, kde je ubytovaný.

Jenže zatímco ho pozorovala, její mozek už vymýšlel úplně jiný scénář. Existovalo jisté nevyslovené pravidlo, podle něhož jako dcera manažera nerandila s hosty u jezera, ovšem na tom obvykle nebylo nic těžkého. Vyzáblí kluci v upnutých plavečkách, chlípní manželé, kteří ji považovali za snadnou kořist, svobodní muži, kteří se domnívali, že po nich touží všechny ženy. Tihle všichni sem jezdili a Terri ani v nejmenším nezajímali.

Ovšem tenhle chlapík… Ten se jí vážně líbil! Jeho velikost, tvar těla, dokonce i barva pokožky patřily k jejím oblíbeným.

Přehodil si ručník přes rameno a obrátil tvář ke slunci. Jeho obličej nebyl krásný. Ne jako u modelů s vysokými lícními kostmi, kteří jsou všude k vidění. Měl chlapskou tvář se silnou bradou pokrytou černým strništěm a krátké tmavé vlasy. Nic zbytečného. Nic okázalého. To jediné, co na něm působilo měkce, byly jeho rty. Vypadaly jako stvořené k líbání.

Terri na chviličku zavřela oči a okřikla se, ať se ovládne. Je to host a ona se o něho musí postarat jako profesionálka. Nemůže fantazírovat o tom, že se mu vrhne kolem krku!

Položila ruku na západku na dveřích. Je na čase chovat se jako správce a říct mu, že se musí vrátit do své chatky a – „Cože, proboha?“ řekla nahlas.

Muž přešel terasu a odsunul dveře na druhém konci. Zaslechla, jak klaply, když vstoupil do jejího domu.

Terri okamžitě došlo, co se stalo. V tomhle má určitě prsty její otec Brody! Ani v nejmenším nepochybovala, že se ji snaží dát s tímhle chlapíkem dohromady. „Zatraceně!“ zamumlala. Jako by už tak neměla na krku dost problémů.

Otočila se na patě a vypochodovala na chodbu. Na konci dlouhého úzkého domu se nacházely dvě ložnice, jedna velice malá a druhá o něco větší. Ze dvou stran měla okna od podlahy do stropu.

Muž stál v nohou postele většího pokoje, ruce v pase mokrých plavek, jak se je chystal stáhnout. Když ji uviděl, vypadal překvapeně.

„Tady nemůžete zůstat,“ oznámila mu Terri. Jeho oči byly úchvatně modré. Byl starší, než si původně myslela. Možná kolem pětatřicítky. Chloupky na hrudi se mu rozbíhaly zprostředka břicha. Rozhodně to nebyl žádný klučina! Všimla si, že nemá žádný snubní prsten. Ne že by na tom záleželo.

„Omlouvám se,“ pravil. „Bylo mi řečeno, že majitelka domu je na Floridě.“

Hezký hlas. Vážně hezký. Vážně, vážně hezký. Terriin vztek se rozplynul. „Technicky vzato je to pravda. Tenhle dům patří mojí tetě, ale já…“ Vypjala se v ramenou. Proč se neučesala, když vstala z postele? Proč musí pořád nosit pytlovité neforemné oblečení?

„Vy jste Terri?“ zeptal se.

„To jsem.“

Muž chápavě přikývl. „Tenhle omyl způsobil můj strýček. Zmiňoval se, že by v domě mohla bydlet nějaká Terri, ale já si myslel, že je to jméno té majitelky a že tráví většinu času na Floridě.“ Přelétl Terri krátkým pohledem. „Za minutku vypadnu.“ Přistoupil ke skříni, vytáhl plátěný pytel a položil ho na postel.

„Váš strýček?“

„Kit Montgomery. Znáte ho?“

„Přátelí se s mým tátou,“ prozradila Terri. „Proč by vás posílal do mého domu? Je tu spousta volných chatek. Můj táta je realitní makléř a o všechno se stará.“

Muž vytáhl ze skříně nějaké košile a hodil je na postel. „Vašeho otce neznám, ale vím, že Kit chce, aby se mi tady v Summer Hillu líbilo, protože se sem stěhuju. Říkal mi, že bych první tři týdny měl pobýt tady u jezera místo ve městě. Nejspíš nechtěl, abych musel bydlet sám.“ Strčil do pytle boty a pak se na ni zadíval. „Jen bych rád řekl, že tohle je nádherný dům. Strávil jsem tu dvě noci a líbí se mi ten prosklený předek, jezero, prostě všechno.“

Terri věděla, že během skoro dvou let, co byl Kit Montgomery ve městečku, se s jejím otcem hodně spřátelili. Byli prostě nerozluční, jak se říkává. První zimu, co Kit bydlel v Summer Hillu, kuli s Brodym všemožné pikle. Přinejmenším Terri to tak nazývala. Když Kit koupil staré skladiště, předělal ho na divadlo a začal připravovat nějakou hru, aby získal ženu, kterou miloval, Brody mu ve všem pomáhal. Od koupi toho skladiště přes najímání dělníků až po obsazování herců, ve všem měl prsty. Když Kit získal dívku svého srdce, šampaňské teklo proudem.

Zatímco Terri pozorovala, jak ten muž balí, uvažovalao tom, že Kit a její táta už zase kují pikle – a tentokrát se to týká jí.

Pohlédla na mužova nahá záda, když se natahoval nahoru do skříně, a vzpomínala, že její táta už míval horší nápady než tenhle. „Dáte si něco k snídani?“

Otočil se a usmál se na ni – a Terri cítila, jak jihne. Hm, jo, existuje spousta horších věcí než být s tímhle chlapíkem… spolubydlící.

„Jenom jestli ji můžu připravit,“ prohlásil.

Terri se zazubila. Muži, které znala, nedokázali použít ani otvírák na konzervy. Terri to s ním však taky moc neuměla. „To by bylo fajn. Doufám, že máte rád cereálie Raisin Bran, a myslím, že mléko ještě bude v pořádku.“

„Zašel jsem na nákup,“ řekl a pak se zarazil. Zdálo se, že na něco čeká.

Chvíli jí trvalo, než pochopila. „Jasně. Oblečte se. Já udělám to samé.“ Vycouvala z místnosti a doufala, že to nevypadalo, jako že chodí takhle oblečená každý den. Protože její život spočíval v práci s čluny a motory a dětmi, které se domnívaly, že „prázdniny“ znamenají, že se nemusejí koupat, nesnažila se vypadat jako ze žurnálu.

Jakmile mu zmizela z dohledu, proběhla kolem kuchyně a chodbou do své ložnice. Ve skříni vedle dveří do koupelny byly jeden na druhém naskládané tři plastové koše plné špinavého oblečení. Proč jen před odjezdem nevyprala!

Protože přede dvěma dny její táta vypadal, že pokud okamžitě neodjede do Richmondu a nevyzvedne nové záchranné vesty, dostane z toho mrtvici.

„Nech je poslat FedExem,“ navrhla. Musela zkontrolovat tři čluny, někdo tvrdil, že je rozbitý gril, v čísle osmdesát čtyři rozházel mýval odpadky, v čísle jedenáct bylo rozbité okno a po Měsíční pláži se povalovaly použité prezervativy. Neměla čas jezdit do Richmondu!

Jenomže pak si Elaine vymkla kotník a nemohla řídit a bylo třeba vyzvednout šest krabic s oblečením. Zdálo se, že bez dalších kousků její už tak přecpaný obchod s oblečením nepřežije ani minutu.

Terri probodávala tátu a jeho přítelkyni Elaine pohledem. „Očividně jste ještě neslyšeli o poště? Řekněte Anně, ať zavolá –“ Odmlčela se, když uviděla jejich výrazy. Oba se tvářili stejně prosebně.

A tak Terri odjela do Richmondu, a když nebylo nic připravené, ubytovala se v jednom motelu. Zatímco čekala, podívala se na nějaký film, zašla do prodejny člunů, celé hodiny strávila v knihkupectví a celkově si to užívala. Vrátila se teprve včera pozdě v noci.

Takže proto si nevyprala. Prohrabala zásuvky a vytáhla tričko a šortky. Ne moc těsné, ani krátké. Nebude se parádit jenom kvůli tomu, že má v kuchyni pohledného chlapa.

Fajn, tak trochu řasenky a pročísnout si vlasy. Zadívala se do zrcadla. Všichni jí vždycky říkali, že vypadá jako „normální americké děvče“. Právě teď by byla radši víc… No, smyslnější. Exotičtější. Zajímavější.

Nadechla se, nanesla trochu rtěnky a vyšla z ložnice.

Stál v kuchyni, zády k ní, a sledoval dvě pánve na plynovém sporáku. Terri ani netušila, že má v kredenci vůbec nějakou pánvičku. „Co mám dělat já?“

„Nic,“ prohlásil. „Jenom se posaďte. Máte ráda vajíčka?“

„Jasně. Cokoliv.“ Uvelebila se na stoličce na druhé straně ostrůvku. Na sobě měl modrou bavlněnou košili, která vypadala značně opraně, a džínsy. Na levém zápěstí měl černý náramek, který byl z něčeho upletený. Možná z koňských žíní?

Nalil do hrnku kávu, postavil ho před ni a pak čekal, až ochutná.

„Páni. Tohle nemáte ze žádného obchodu v Summer Hillu.“

S úsměvem se obrátil zpátky ke sporáku. „Přivezl jsem si s sebou zrnka. Tak co tady děláte?“

„Myslíte jako práci?“ Počkala, až přikývne. „Všechno. Když se něco rozbije, někdo mi zavolá, abych to spravila. Tak dvakrát za den skáču do jezera, abych zachránila nějakého pitomce, který spadne z mola. Ach! Pardon. Chtěla jsem říct, že pomáhám lidem, kteří se ubytují v Lake Kissel, aby si to tu užili, aniž by museli na pohotovost.“

„Nebo volali doktoru Jamiemu?“ Položil před ni talíř s omeletou a toastem.

„Tohle vypadá úžasně. Buď Jamieho, nebo doktora Kylea. V Summer Hillu jsou teď dva lékaři. Polepšili jsme si. Ale říkal jste, že tu budete žít, takže to tu možná znáte.“ Smažil si vajíčka pro sebe, ale přidával koření z malých lahviček postavených na lince. Před jeho příjezdem tam nebyly.

„Jamie je můj bratránek z prvního kolene. Naši tátové jsou bratři a já budu pracovat pro Jamieho tátu a strýce.“

„A v čem to bude?“

Pokrčil rameny. „Věci ohledně peněz.“

Měla dojem, že ze své nastávající práce není moc nadšený.

Zvedl talíř s vejci a toastem a vykročil k ní. „Nevadilo by vám, kdybychom se přesunuli…?“ Kývl k jídelnímu stolu za rohem.

Když k němu zvedla oči, věděla, že se chce posadit tak, aby viděl na vodu. Taky to tam měla ráda. Představa, že se na tom shodli, přiměla Terri k úsměvu – v duchu. Nechtěla, aby si toho všiml. Na to bylo příliš brzo.

Posadil se do čela stolu čelem k jezeru a Terri zvolila židli po jeho pravici.

„Kdo tenhle dům navrhoval?“ zeptal se.

„Sestra mého táty, Agnes. Nakreslila ho na zem. Tvrdila, že chce z každého pokoje vidět na hladinu. Načrtla osmiúhelník, se dvěma obdélníky vybíhajícími po stranách. Je to skvělá kuchařka, takže toužila po dlouhém ostrůvku, kde by mohla obsluhovat hosty. Zvala sem spoustu lidí.“ Terri se rozhlédla po místnosti. Teta jí stále velmi chyběla.

„Ale teď je na Floridě?“ Jeho hlas zněl povzbudivě, jako by chtěl, aby prozradila víc.

„Minulý rok měla malou mrtvičku, nic strašného, ovšem táta stejně nechtěl, aby žila sama. Mám dojem, že chtěl, abych se k ní nastěhovala, ale teta Aggie prohlásila, že potřebuju vlastní život.“ Terri pokrčila rameny. „Každopádně se přestěhovala na Floridu a bydlí s ovdovělou sestrou svého zesnulého manžela. Myslím, že každý den pořádají večírky a popíjejí margaritu po litrech.“

Rozesmál se. „To zní dobře.“

„Hmm, mimochodem, jak se jmenujete?“

„Pardon! Já se nepředstavil? Nathaniel Taggert. Nate.“

„Správně. Jako doktor Jamie Taggert. Já jsem Terri Rayburnová.“ Napřáhla k němu ruku, aby si mohli potřást. Neměl jemnou dlaň člověka, který sedí za stolem.

Nate ruku odtáhl a znovu vyhlédl proskleným předkem domu. „Nabyl jsem dojmu, že váš otec tu byl už od začátku.“

„To byl. Rodina Kisselových vlastnila jezero a přilehlé pozemky přes sto let. Je tu skvělá zemědělská půda. Stálo tu pár chatek místních, ale ne moc. Ale minulá generace, Bob Kissel a jeho žena, neměli žádné děti, a tak se rozhodli vytvořit tu vlastní komunitu.“

„A váš otec jim pomáhal?“

„Ano. Byla to jedna z těch kosmických náhod. Táta přijel do Summer Hillu na návštěvu za svým starým kamarádem z armády, plánovali, že založí stavební společnost. Jednou si zašli na večeři a u stolu vedle nich seděli pan a paní Kisselovi, všechno slyšeli a dali se s nimi do řeči. Než dojedli, táta a jeho kamarád dostali práci.“ Terri se usmála. „Bylo to dokonalé spojení. Všichni čtyři spolu skvěle vycházeli. A teta Aggie ovdověla, když jsem byla ještě malá, takže sem přijela a starala se o účetnictví.“

„A váš táta to tu stále vede. A co vaše matka?“

„Zemřela, když mi byly dva roky.“ Terri se mu nepodívala do očí.

Chvíli seděli mlčky, oba vyhlíželi na jezero, s hrnky v rukou. Možná si to jenom představovala, ale cítila se s tímhle mužem příjemně. Obvykle utíkala ke dveřím, aby dělala to, co bylo zrovna potřeba. Protože byla pryč skoro osmačtyřicet hodin, nepochybovala, že otcova asistentka Anna pro ni má připravený dlouhý seznam věcí, co musí vyřídit.

Jenomže Terri se nechtělo odejít, aby se vypořádala s mývaly a odpadky a s čímkoliv, co zrovna zaneřádilo jednu z jejich dvou pláží.

Nadechla se. „Právě teď tu máme asi šest volných chatek, takže byste si mohl jednu z nich pronajmout.“ Kolem jezera poletovali ptáci a sluníčko vrhalo na vodu krásné stíny.

„Jak ty chatky vypadají?“

„Jako obvykle. Dvě z nich mají vepředu verandy.“

„Ale žádné prosklené ložnice?“

„Ani jedna. V zimě je sluníčko nízko a rozlévá se mi po celé podlaze.“

„Když slíbím, že budu jako myška a ani o mně nebudete vědět a budu vařit, mohl bych si pronajmout pokoj v tomhle domě? Zaplatím dvojnásobek toho, co obvykle požadujete.“

Terri ten nápad potěšil, ale potlačila úsměv. „To nevím… Blíží se naše každoroční slavnosti a nájmy jsou pěkně vysoko.“

„Máte tu nastřádané prádlo za celý měsíc, co potřebuje vyprat. Můžu vám s tím pomoct.“ Když se zatvářila překvapeně, Nate se zazubil. „Pardon. Trošičku jsem se tu porozhlédl, ale ne natolik, aby mi došlo, že tu nebydlí správcova sestra, ale jeho dcera. Myslíte, že tímhle vším můj strýc a váš otec něco sledují?“

„Ach, ano. Rozhodně.“ Terri cítila, jak jí začínají vlhnout oči při představě, co ti dva dohazovači mají za lubem.

Nate však rychle odvrátil pohled. „Možná že Kit chce, abych vám pomohl s prací tady. Se zachraňováním pitomců a podobně.“

Když Terri znovu zalétla pohledem k oknu, usmívala se. „Dostal jste mě. Dneska musím oznámit jedněm Endíkovým, že musejí nechávat víka na popelnicích zavřená, a ne, mývaly střílet nebudeme.“ Znovu se na něho zadívala, na jeho ramena napínající bavlněnou košili. „Jste dost velký, takže když jim to povíte vy, možná poslechnou.“

„Je tu povoleno nosit palné zbraně, že?“ Mračil se. „A kdo jsou ,Endíkovi‘?“

„Zbraně povolené nejsou. Jenomže sem přijíždějí dokonale rozumní lidé a popíjejí a paří a působí tolik problémů se vzduchovkami jako někdo s ráží dvanáct. Endíkovi je naše označení pro lidi, kteří sem přijíždějí na víkend. Taky máme Ročňáky a Hráče. Ročňáci jsou –“

„Nechte mě hádat. Zůstávají tu celý rok. Co nebo kdo jsou tedy Hráči?“

„Žijí někde jinde, ale léto tráví tady. Někteří jsou v důchodu, ovšem spousta z nich představují rodiny s jednou osobou, která vydělává peníze. Ta daná osoba je během týdne pryč.“

„A ti, co tu zůstanou, si rádi hrají?“

„Ano.“

„Máte pro ně nějaké aktivity?“

„Máme něco pro děti, ale dospělí se obvykle zabaví sami.“

Nate se na ni zadíval, Terri však upírala pohled přímo před sebe. Vysvětlovat mu, co Hráči dělají, by bylo příliš trapné.

„Hráči. Chápu.“

Terri postavila prázdný hrnek na stůl. „Povídal jste něco o třech týdnech?“

„Ano. Pak se vrátí Stacy. Má stánek na vašem festivalu a chce, abych jí ho připravil. Poslala stan a já ho mám postavit.“

Terri na něho zamrkala. „Stacy?“

Nate vstal a posbíral špinavé nádobí. „Moje snoubenka, Stacy Hartmanová. Teď je v Itálii, ale za tři týdny se vrátí, takže bych tu nezůstal moc dlouho.“ Otočil se a zamířil do kuchyně.

Terri seděla pár okamžiků naprosto bez hnutí. Jak moc může být někdo pitomý? Domnívala se, že tohohle muže poslali do jejího domu pro… No, pro ni.

Myslela si, že se její otec a jeho přítel, Kit Montgomery, tolik obávají o její naprostý a úplný nedostatek osobního života, že jí poslali dáreček. Jednoho vysokého nádherného muže zabaleného v mokrých plavkách. Bylo to tak očividné, že mu klidně mohli uvázat kolem krku i mašli.

Zabořila tvář do rukou. Pitomá a naivní. Žila ve vysněném světě plném úchvatných mužů postávajících na jejím prahu.

„Jste v pořádku?“ zeptal se Nate.

Zvedla oči. Sluneční světlo za ním mu kolem hlavy vytvářelo svatozář. Ta zatracená košile mu ladila s těma jeho zpropadenýma očima! Jezero ještě nikdy nebylo tak modré jako pohled tohohle chlapíka.

„Nic mi není,“ odpověděla. „Mám dneska plné ruce práce a jdu pozdě.“ Zvedla se. „Musím běžet. Jenom si potřebuju vzít svůj červený blok.“ Přešla k pohovce, aby se po něm poohlédla, ale když se otočila, stál u ní Nate tak blízko, že cítila teplo vycházející z jeho těla. Nepodívala se mu do očí. Místo toho držela hlavu skloněnou a o tři kroky ustoupila. „Blok. V kanceláři,“ podařilo se jí ze sebe vypravit.

Otočila se, pospíšila si ke dveřím, odsunula je a rozběhla se k molu. Během pár vteřin už stála ve svém malém hezounkém dřevěném člunu, nastartovala motor a zamířila ke Kruhovému klubu.

Když se ohlédla na svůj dům, uviděla, jak Nate Taggert stojí na molu. Dokonce i z téhle dálky rozeznala jeho nechápavý výraz.

Doopravdy doufala, že tenhle muž netuší, co se děje.

2

Zatímco Nate sledoval, jak mladá žena uhání ve své malinkaté loďce, jako by se nacházela na vedoucí pozici v závodu v Monte Carlu, vytáhl z kapsy telefon. Byl si na sto procent jistý, že za tímhle stojí Kit Montgomery.

Zavolal na Kitovo soukromé číslo, na to, které znali jen čtyři lidé na světě. Po letech, kdy mu byl kdykoliv po ruce, si Nate zasloužil, aby se mu mohl kdykoliv dovolat.

Kit to samozřejmě nezvedl. Nate to ani nečekal, ale nechá mu vzkaz v hlasové schránce, na který ten chlap jen tak nezapomene. „Co máš za lubem?“ zařval Nate a pak ztlumil hlas, když vykročil zpátky k domu. „Vím, že jsi za tím ty, ale proč? Stacy máš rád. Ne, miluješ ji. Představil jsi nás, tak proč mi předhazuješ další ženskou? Proč jsi –?“

Odmlčel se. Chlap tak tvrdohlavý a jistý si tím, že má vždycky pravdu, jako byl Kit Montgomery, si takovou zprávu nikdy neposlechne. Nate už viděl, jak Kit maže neposlechnuté hlasové zprávy od prezidenta Spojených států amerických. „Proč bych ho poslouchal? Ten pitomec je vždycky úplně mimo,“ prohlásil tehdy Kit.

Nate se zastavil před domem, zklidnil dech a zpomalil svůj pulz. Naučil se to hned první rok, co pracoval pro Kita. „Pokud tam půjdeme a tobě bude srdce bušit v té tvé přerostlé hrudi, poznají, jak moc to chceme,“ vysvětlil mu tehdy Kit.

„Copak jim to naše přítomnost neprozradí taky?“ podivil se Nate a Kit zareagoval tím, že nechal Natea stát venku přede dveřmi a čekat – a zmeškat veškerou akci.

Teď mu bylo druhou přirozeností nedat na sobě znát žádnou emoci. Dneska ráno se to obzvlášť hodilo, když mu do ložnice nakráčela vysoká, velice hezká dívka s hřívou rozcuchaných hnědých vlasů na hlavě. Byl tak zabraný v myšlenkách na to, „co, k čertu, budu tři týdny dělat?“, že ji ani neslyšel přicházet.

Nate už v domě bydlel dva dny, ale většinu času trávil s Jamiem a jeho novou ženou. A taky měl za sebou povinnou návštěvu Stacyiných rodičů. Nabídli mu, aby bydlel u nich, ovšem všichni věděli, že o to nikdo nestojí.

Pověděl jim, že se chce ubytovat u jezera, aby mohl rybařit a odpočívat a zrekreovat se. Pravda byla, že potřeboval čas, aby se přestal zlobit na Stacy. Měli v plánu strávit tyhle týdny spolu. Jenomže den předtím, než odjel z hlavního města, mu oznámila, že získala stáž v Itálii u nějakého špičkového designéra interiérů. „Je to jenom na tři týdny,“ řekla mu do telefonu. „Na Widiwick se vrátím a pak můžeme začít plánovat naši svatbu. Umírám touhou ukázat ti kancelář, kterou jsem ti připravila. A mám úžasné překvapení od táty.“

„Víc překvapení už neunesu,“ opáčil tehdy Nate zasmušile. Při představě, že by strávil tři týdny ve stejném domě jako Stacyini rodiče, by radši skočil do vojenské helikoptéry a vrátil se zpátky do válečné zóny.

Kit si samozřejmě Nateova zoufalství všiml. Nemůžete skrývat emoce před někým, s kým jste strávili celé roky a kdo vás naučil, jak je ukrývat. „Já to zařídím,“ oznámil Kit svým nejlepším otcovským hlasem. „Můj kamarád Brody má na starosti celý rezort Lake Kissel a jeho starší sestra tam má dům. Je na Floridě a všem nám chybí. Vždycky vyvařovala a lidi se u ní cítili jako doma. Možná tam bude Terri, ale jsou tam tři ložnice, takže budeš v pohodě.“

Nate se opřel o strom. Proč neměl žádné podezření? Věděl, že Kit je mistr slov. Dokáže překroutit cokoliv tak, aby to byla pravda – ale taky aby to znělo přesně tak, jak chce. V tomhle případě to vypadalo, jako by byla Terri Brodyho sestra a právě se nacházela na Floridě.

Když se Nate zadíval na dům, bylo mu smutno, že musí odejít. Protože posledních dvanáct let trávil ve stanech, prosklený dům u jezera a s otevřeným prostorem se mu zamlouval.

Přejel si rukama přes tvář. Musí se vzmužit. Nemůže tu přece zůstat. Terri je příliš hezká. Vypadá jako jedna z těch dívek, které hrají baseball s klukama – a vyhrávají. Při rybaření nejspíš používá živou návnadu a –

Nate se odtrhl od stromu. Radši to skončí hned. Okamžitě. Věděl, že ji přitahuje. A bůh mu odpusť, ale on cítil totéž k ní. Ty její nohy! Musejí být dlouhé přinejmenším sto dvacet centimetrů. Opálené. Svalnaté.

Nate znovu uklidnil svoje dýchání. Rychle prošel dům. Když popadl svoje klíče, uviděl červený zápisník, který spadl na podlahu. Zvedl ho a vyrazil k autu. Na místě spolujezdce leželo jedno z jeho velkých zelených triček s logem ragby týmu Dartmouth a na podlaze půllitr ve stejné barvě.

Zatímco couval z příjezdové cesty, doufal, že až jí poví, že u ní nemůže zůstat, nebude brečet. Dívky to občas v jeho případě dělávaly. „Myslela jsem, že mezi námi něco je,“ říkávaly.

S Terri spolu zatím moc času nestrávili, ale vnímal, že ji zaujal. Všiml si, jak po něm vrhá flirtující pohledy.

A když jí řekl o Stacy, skoro explodovala. Žárlivostí?

Když Nate zajížděl na parkoviště klubovny Lake Kissel, napadla ho strašlivá myšlenka. Co když jsou ta dívka a Stacy kamarádky? Co když Terri Stacy poví, že spolu tak nějak flirtovali? Strávili spolu „výjimečný“ čas? Ovšem co by o tom mohla Terri vykládat?

Vystoupil z auta. Odmítnu ji mile, pomyslel si. Jemně. Bude to jednoduché, přátelské. A až bude po všem, vrátím se do toho domu a sakra rychle vypadnu!

Terri rozrazila dveře Anniny kanceláře, ale asistentka k ní ani nezvedla oči.

„Kde je?“ vyhrkla Terri.

Anna jen naklonila hlavu k zavřeným dveřím Brodyho kanceláře. Pracovala pro otce a dceru už patnáct let a byla na jejich hádky zvyklá. Ačkoliv od té doby, co sem před čtyřmi lety dorazila Elaine, byly ty bouřky z Brodyho strany mírnější.

Terri se zastavila před stolem. „Vzpomínáš si na tu fotku, co nám dala Della a na které byla Stacy Hartmanová a ten chlapík, co si ho má vzít?“

„Ne,“ odpověděla Anna a konečně vzhlédla. Terriina tvář byla zrudlá vztekem. Což nebylo nic neobvyklého, ovšem fakt, že byla namalovaná a učesaná, byl velmi neobvyklý. „Della ji nejspíš připíchla na nástěnku hanby.“

Na jedné zdi v kanceláři visela dvouapůlmetrová nástěnka, na niž mohli lidé připnout různé fotografie. Zpočátku to nebylo v plánu, ale stalo se z ní místo, kde se objevil každý trapný, skoro katastrofální a ponižující snímek vyfocený u jezera. Pokud se nějaká dívka obrátila příliš rychle a rozepnula se jí třeba košile, mohli jste se vsadit, že se ta fotka ocitla na nástěnce.

Terri se na ni dívala jen tehdy, pokud se snažila rozlousknout nějakou záhadu, jako třeba kdo ukradl květiny nebo rybářské náčiní nebo podobné banální zločiny.

Přelétla všechny snímky pohledem a pak je začala zvedat, aby nahlédla pod ně. Naštvalo ji, když uviděla šest fotek, na kterých se předkláněla. Snímky Terriina zadku byly zřejmě oblíbené. „Někdo by to tu měl probrat a vyházet.“

„Moje práce to není,“ prohlásila Anna automaticky. Zjistila, že pokud nezačne úkoly odmítat, skončí jako Terri a bude zodpovědná za všechno.

„Ahááá!“ Terri chňapla po fotce ukryté pod třemi dalšími. Chvíli na ni civěla a pak ji ukázala Anně. „Víš, kdo je tohle?“

Snímek byl pořízený na čemsi, co vypadalo jako formální večeře. Mladá, velice hezká blondýnka se opírala o velkého pohledného muže ve smokingu. Majetnicky ji držel kolem pasu. „To je starostova dcera a nějaký chlapík ve fraku. To jsou ale šaty! Zajímalo by mě, kam na ně chodí.“

„Do Summer Hillu ne, to je jasné. Ten muž!“ Terri poklepala prstem na fotku. „Bydlí v mém domě. Dneska ráno jsem se probudila a potkala ho u sebe doma.“

„Ve své ložnici? Můžu u tebe zítra přespat a něco si přát?“

Terri vzala se znechuceným výrazem snímek, otevřela dveře do otcovy kanceláře a práskla jimi za sebou.

„Já to neudělal,“ prohlásil Brody. Nebyl tak vysoký jako jeho dcera a roky mu přidaly na tloušťce kolem pasu, ale byl to pohledný muž s vlasy barvy soli a pepře. S dcerou měli stejné oči. Byly hnědé a dokázaly se vmžiku proměnit z rozněžnělých v metající blesky.

Brodyho právě teď ani za mák nezajímalo, kvůli čemu se jeho dcera tak zlobí. „Dala jsi záchranné vesty do přístřešku?“

Terri stála u dveří. „Poslal jsi mě do Richmondu, abys mi mohl do domu nastěhovat nějakého chlapa.“

Brody procházel hromadu faktur. „Myslím, že potřebujeme nového dodavatele lan. Ten stávající začíná být pekelně drahý.“ Zvedl pohled na dceru. „Jo, no a? Kit říkal, že ten ubohý člověk potřebuje trochu klidu, a ty sis potřebovala trochu odfrknout. Bude tam jenom tři dny. V čem je problém? Slintá si ten stařík do polívky?“

Terri mu hodila na stůl fotografii. „Neříká ti to něco?“

Brody ji zvedl a prohlédl si ji. „Vypadá jako Billy. Pořád tě to po všech těch letech trápí?“

Terri na něho přimhouřila oči.

„Fajn, nedívej se na mě takhle!“ Znovu pohlédl na fotku, věděl, že musí zakamuflovat svoji předchozí chybu. O Billym se nesmělo mluvit. „Není to dcera starosty Hartmana? Tenhle rok bude mít vlastní stánek, ne? To kvůli ní se vztekáš? Jestli jo, kam ji postavíš? Pryč na Ostrůvek?“ Byl to pokus o vtip. Stánek na malém Ostrůvku by se moc návštěvníků nedočkal.

Terri se neusmála.

Brody si povzdechl, odložil fotku a opřel se na židli, s rukama zkříženýma na prsou. „Dobře, omlouvám se. Kit mě požádal o laskavost. Chtěl, abych tě poslal pryč, aby se tu jeho starý kamarád mohl na tři dny ubytovat. Nabídl jsem mu jinou chatku, ale Kit tvrdil, že Aggiin domek je nejhezčí. Každopádně ty sis povyrazila a ten stařík měl kde přespat. A je to vyřešené. Mohla bys jít uklidit ten nepořádek, co zůstal na Měsíční pláži?“

Terri zabodla prst do Natea na snímku. „Tohle je ten muž, který bydlí v mém domě. A je tu na tři týdny, ne dny. A bude si brát Stacy Hartmanovou.“

Brody zvedl fotku, podíval se na Natea a pousmál se. „Kit je starej ďábel,“ zamumlal a pak zvedl pohled k dceřině rozzuřené tváři. „Byl tam, když ses probudila? Co jsi mu tedy řekla? Už se takhle nemůžeme vídat?“

„Tohle není žádná legrace.“

„Vlastně je. Jestli je tenhle chlapík zasnoubený, proč ho dal Kit s tebou dohromady?“

„Je to tvůj přítel, tak mi to pověz ty!“ téměř se rozkřičela Terri.

Brody upíral pohled na fotografii. „Jak se ten chlapík jmenuje?“

„Nathaniel Taggert.“

„Ach. Takže to je odpověď. Kit se o něm zmiňoval. Kdysi spolu pracovali. Očividně chtěl, aby měl ten chlapec kolem sebe nějakou rodinu, ne aby trčel sám v nějaké chatce. Doufám, že nečeká, že mu budeš vařit.“ Brody vypadal vyděšeně. „Nevařila jsi, že ne? Nezaslouží si –“

„Nejsem žádná chůva,“ odsekla Terri zpoza zaťatých zubů. „Já tohohle chlapíka znám. Della nám o něm vyprávěla.“

Brody protočil oči. „Della Kisselová vykládá o každém. Je to královna drbů. Odkdy ji vůbec posloucháš?“

„Od té doby, kdy naposledy prohlásila, že tě nechá vyhodit.“

„To nemůže. Podle podmínek svěřeneckého fondu –“

Terri sevřela ruce v pěst. „Nenechám se zatáhnout do tvých hádek s Dellou. Tohle všechno se dozvěděla, když pomáhala Stacyině matce šít kostýmy pro Kitovu hru a –“

„Nebylo to skvělé představení? Samozřejmě po premiéře už hrál Wickhama někdo jiný a už to nebylo tak dobré, ale –“

„Přestaň s tím!“ vybuchla Terri. „Snažíš se odvést řeč od tématu. Tenhle chlapík je k ničemu! Je zasnoubený se Stacy Hartmanovou.“

Brody vypadal zmateně. „Netušil jsem, že je ti nesympatická. Nikdy jsi o ní neřekla nic špatného. Copak –“

Terri začala přecházet po místnosti. „Stacy je dokonalá. Vždycky byla. Je to bytost bez jediné chybičky. Chodila jsem s ní do školy od první třídy do dvanácté, ale pochybuju, že jsme si kdy vyměnily víc jak tucet slov. A proč taky? Její rodina vládne celému Summer Hillu, zatímco ta moje –“ Terri pohlédla na otce. Existovaly oblasti, do nichž nevstupovali, bez ohledu na to, jak moc byli naštvaní. „Stacy Hartmanová je tak úžasná, že si k ní chodil pro radu dokonce i ředitel.“

„Protože se přátelil s jejím otcem a –“ Brody pohlédl dceři do tváře. „Fajn, tak co je s ní špatně?“

„Jestli má ráda tohohle muže, je všechno špatně s ním. Protože musí dostát jejím nárokům, znamená to, že je bohatý. Břečťanová liga a tak podobně. Podle toho, jak vypadá, odhaduju, že hrál takovou tu hru… Je to podobné jako americký fotbal, ale naše týmy mají dostatek zdravého rozumu, aby používaly vycpávky.“

„Ragby.“ Brody spustil paže a díval se na dceru se zájmem v očích. Něco ji doopravdy rozčílilo. „Nechci vypadat jako úplný pitomec, ale na co si přesně ohledně tohohle chlapíka stěžuješ?“

Terri přestala rázovat po místnosti. „Nevím. Prostě na všechno. Asi. Jsou jeden jako druhý. Určitě se topí v penězích. Nejspíš má na kontě tatínkovy miliony. Zajímalo by mě, jestli se kdy ocitl na lodi, která by neměla posádku a kapitána. Vsadím se, že kdyby musel použít živou návnadu, švihlo by to s ním.“

Brody dceru pozoroval. Obvykle ji neschopnost lidí kolem nich rozesmívala. Na konci perného dne se uvelebili ve velkých ušácích v Aggiině domě s lahvemi piva v rukou, vyhlíželi na vodu a všemu se smáli.

Teď ji ovšem něco doopravdy trápilo. Zvedl fotku ze stolu. Pohledný mladík, jemuž se pod oblečením rýsovaly svaly. Vypadal, že při posilování zvedá lodní motory. A Brody věděl, že je to jediný muž, který jeho dceru kdy zaujal.

Terri vykládala něco o tom, že tenhle chlapík nejspíš jí jenom z porcelánu a stříbrných příborů – které můžou a nemusí být ve skříňkách tety Aggie. Terri tvrdívala, že není tak úplně domácký typ ženy, tak jak by mohla tušit, co tam je?

Když se Brody zadíval na dceru pozorněji, všiml si, že použila rtěnku. Ne jako Elaine způsobem, že chlap nemohl odtrhnout oči od jejích rtů, ale byla tam.

Líbí se jí, pomyslel si Brody. Ať už se dneska ráno odehrálo cokoliv, její dceři padl tenhle chlapík do oka. Pak zjistila, že je zasnoubený s roztomilou, temperamentní Stacy Hartmanovou, kterou všichni zbožňují. Starostova dcera byla ve městě možná považována za princeznu Summer Hillu, ale u jezera – a v Brodyho srdci – byla nejdůležitější Terri.

Na stole ležely tři listy se seznamem volných chatek. Protože do Widiwicku zbývalo jen pár týdnů, věděl, že je všechny pronajme, ale právě teď byly prázdné.

Terri zrovna vykládala, že Nate Taggert bude nejspíš celé ty tři týdny popíjet pivko se svými snobskými bratříčky, kteří sem přiletí z Connecticutu. Když se odvrátila, Brody vsunul papíry do zásuvky stolu.

Otočila se čelem k otci. „Ubytuj ho v Camlocku. S těmi svými snobskými bratříčky se tam můžou opíjet a zdemolovat to tam, a žádná škoda to nebude. Ale i kdyby byla, jeho papínek za to všechno určitě zaplatí.“

„Tahle chatka je pronajatá.“ Brody doufal, že mu ta lež není znát na očích. „Všechny jsou zamluvené.“

„Děláš si legraci.“

„Když jsi byla pryč, nastal tu poprask a já všechny pronajal.“ Věděl, že mluví příliš rychle. „Možná by mohl říct svému papínkovi, aby mu něco koupil. Mám tu pár nemovitostí, které –“

„Ne! Nechce tu zůstat. Jezero je pro něho jenom rozptýlení, aby viděl, jak žije druhá polovina lidstva. Stacy z něj určitě chce mít starostu. Jestli budou mít nějakou chatu, bude jistě v Itálii. Nebo na jihu Francie. Rozhodně ne tady.“ Terri se posadila na židli. „Prostě mu budu muset říct, že u jezera zůstat nemůže.“

„Nebo mu naúčtuj nájem.“

„Tvrdil, že zaplatí dvakrát tolik, než co obvykle požaduju. Jako bych bydlela v nějakém penzionu!“

„Dvakrát tolik, hmm? Jak to jde s tvým spořením na nové auto? Pořád ti zatéká skrz střechu? Už jsi opravila ty rozbité dlaždice vepředu?“

Terri probodávala otce pohledem.

Brody rozhodil rukama. „Rozumím. Nemůžeš –“ Vytřeštil oči. „Počkej minutku! Nevyjel po tobě, že ne? Nedělal ti nějaké návrhy?“

„Samozřejmě že ne. Uvařil mi snídani. Posadili jsme se k jídelnímu stolu a povídali si. Je…“ Odmlčela se.

„Myslíš si, že bys s ním nevydržela tři týdny? Ty peníze by se hodily. Víš, že bych ti je mohl půjčit, ale tvrdila jsi –“

„Ne! Jako že žádné půjčit nechci. Vydělám si je sama.“

„V podstatě tam jenom přespáváš.“ Vyčkávavě na ni hleděl.

„Možná,“ prohlásila a zvedla se. „Promluv s ním ty. Já mám spoustu práce. Nechal jsi uklidit Měsíční pláž?“

„Jo, ale zase tam je, ehm, nepořádek.“

Terri se ušklíbla. „Přinutili jsme je, aby uklízeli po svých psech, tak proč nemůžou uklidit i po sobě?“

Brody se usmál. „Co kdybys vynalezla nějaký nový typ lopatky na nepořádek? Na to, co lidi pohazují po plážích. Mohla bys jít do televize a přimět někoho, aby do toho investoval. Vydělala bys miliony.“

Terri se pousmála. „Majitelé pláží po celém světě by mě zbožňovali.“

„Na tom není nic těžkého,“ konstatoval Brody.

„Díky.“ Vzala za kliku. „Fajn, udělám to pro peníze. Ale domluvíš to ty. Já mám v plánu držet se od něj co nejdál.“

„Mám doma gauč,“ prohlásil.

„Možná ho využiju.“ Terri vyšla z kanceláře a zavřela za sebou dveře.

Anna ani nezvedla hlavu. „Tumáš,“ prohlásila a podala jí seznam věcí, které má Terri udělat.

„Hm, bezva. Copak na mě dneska čeká?“

„Totéž jako obvykle. Fakt, že jsi byla pryč, neznamená, že někdo dělal tvoji práci. Farleyovi vyhrožují, že použijí pušku, pokud –“

„Nevyřeším jejich problém, ať už je to cokoliv,“ dokončila Terri. „Jasně. Zařídím to.“ Prohlížela si seznam. „Něco důležitého?“

„Našla jsem tvůj zápisník.“ Anna kývla k malému stolku u zdi.

Terri se tvářila zmateně. Měla ho s sebou v Richmondu, zapsala si do něj ceny člunů. Protože pak šla rovnou domů, jak se ten diář dostal do Anniny kanceláře? „Jak –?“

„Jo, hned jsem tam!“ zavolala Anna k Brodyho kanceláři, pak vstala a zadívala se na Terri. „Potřebuješ ode mě ještě něco, nebo budeš celý den zírat na fotky na zdi?“

„Ne, já –“ Nic víc už neřekla, protože Anna vešla do Brodyho kanceláře a zavřela za sebou dveře.

„To je ale divný den,“ konstatovala Terri.

Do oběda už netušila, jestli se má zlobit, nebo začít smát. Všechno na seznamu už bylo hotové. Těžký gril, který spadl, byl narovnaný. Víka popelnic přidržovaly elastické provazy. Dva motory člunů byly opravené. Někdo zavolal opraváře kvůli rozbitému oknu. Nájemníci nikdy nevolali opraváře sami. Proč taky, když stačilo zapískat a přiběhla Terri se svou taškou s nářadím? Dětské kolo bylo nalezeno. Jedovatý břečťan byl stržen ze stromu. Čtyři chlapci se hlasitě dohadovali o tom, jestli je ragby lepší sport než americký fotbal.

Odpověď, kterou Terri slýchala na každou svou otázku, zněla „Nate“. Spravil to, řekl to, navrhl to, ukázal jim jak. Většinou to bylo: „Nate to už udělal.“ Se svou nadlidskou silou zvedl železný gril. Se svou výjimečnou inteligencí přišel na to, jak připevnit víka od popelnic. Tohle se Terri dozvěděla, když tam stála s elastickým lanem v ruce.

„Byl úžasný,“ rozplývala se paní Williamsová. Manžel ji navštěvoval jen každý druhý víkend. „Nate použil můj telefon a zavolal místního opraváře. Měl by dorazit – Ach! Už je tady. No není ten Nate báječný?“ Rozběhla se k dodávce, která právě zajížděla na příjezdovou cestu.

„Umí použít mobil,“ zamumlala Terri. „Fakt talent.“

Kolem projela malá holčička na růžovém kole a zamávala na Terri. „Nate našel moje kolo,“ zavolala.

Terri nasadila úsměv. „Vsadím se, že bylo na verandě Timmyho Gressona, protože chtěl, abys za ním přišla,“ zamumlala potichu.

„Měl ho Timmy,“ prohodila dívenka přes rameno.

Terri protočila oči a vydala se zpátky ke svému člunu. Na seznamu zbývala ještě jedna položka. Coldmanovi potřebovali spustit na vodu svůj obrovský motorový člun, který se momentálně nacházel na dlouhém přívěsu. Pan Coldman, advokát, by s přívěsem nedokázal zacouvat, ani kdyby mu to mělo zachránit život, takže to musel udělat někdo z kanceláře – tedy Brody nebo Terri.

Když zastavila u mola, velký člun se už pohupoval na vodě. Paní Coldmanová na ni zamávala a zavolala: „Díky, že jste poslala Natea, aby nám pomohl. To je váš přítel?“

„Ne,“ odpověděla Terri. „Není.“

„Náramná škoda. Kdybych už nebyla vdaná, hned bych ho pozvala na rande.“ Rozesmála se, jako by byla jediná osoba pod sluncem, která kdy pronesla takové klišé.

Terri se podařilo vykouzlit chatrný úsměv a zamávat a pak obrátila člun k domovu. V půlce cesty se jí však na tváři zformoval uličnický úsměv. A pak ji opustil vztek a začala se samolibě culit. Obrátila se a zamířila do klubovny.

Pan Nathaniel Tagger si chce hrát, že? No, ať tedy vyhraje ten nejlepší, vlastně ta nejlepší!

3

Terri seděla na dřevěném křesílku před domem, upíjela pivo a vyhlížela na tmavou hladinu. Bylo skoro devět večer, když zaslechla, jak se prosklené dveře za ní otevřely. Ach, pomyslela si, jestlipak je utahaný. Potlačila zahihňání.

Dál upírala pohled na jezero, když sebou Nate plácl na křesílko vedle ní. Ačkoliv se na něj nepodívala, cítila ho: pot, mazadlo, starý olej, roky prachu a špíny.

Snažila se skrýt úsměv, ale podařilo se jí to jen napůl. Aniž by na něho pohlédla, natáhla se do chladicího boxu vedle sebe, vyndala ledově studenou lahev piva a podala mu ji.

Nate pivo vypil na jeden zátah, takže mu podala druhou lahev. Když byla poloprázdná, nabídla mu papírový sáček s burrity. První snědl na tři kousnutí.

„Samolibost může člověka udusit,“ prohlásil s plnou pusou. „Když je jí moc, můžete na místě umřít. A nemůžete být pohřbena na posvátné půdě.“

Terri už nedokázala potlačit smích – a když se na něho podívala, rozesmála se ještě víc. Na tričku a ve vlasech měl pavučiny. Ne čisté nové pavučiny, ale ten druh, který je tak špinavý, že z nich pavouci utekli.

„Pokračujte,“ vybídl ji, „zasloužím si to.“

„Jestli vám to pomůže, táta říkal, že jste odvedl skvělou práci. Lepší než já. A co je nejlepší, nestěžoval jste si, že to musíte dělat. Kdepak, tu dílnu jste uklidil úplně sám. Táta říkal, že jste dokonce vysmýčil i pod tou starou převodovkou. Jak jste s ní pohnul?“

Nate právě zpracovával třetí burrito. Nic neřekl, jen zvedl paži a napnul biceps.

„Aaaach,“ vydechla Terri. „Působivé.“

Natáhl ruku a Terri mu podala další pivo. „Kdy jste na to přišla?“

„Šlo o ten zápisník a Anna se chovala, jako by s radostí udělala všechno, co táta chce. Slyšel jste to všechno?“

„Každé slovo, co jste křičela na svého otce, prošlo mýma ušima. Jako palba z verbálního kulometu.“

Terri se cítila provinile kvůli tomu, co otci říkala, a otevřela ústa, aby se omluvila.

„Nechte toho,“ prohlásil Nate. „Byla to všechno pravda. Nebo aspoň bývala. První dva roky na vysoké jsem dělal vedlejšku z popíjení piva. Ve svém bratrstvu jsem lámal rekordy. Byl jsem prvotřídní.“

„Vážně?“ Terri se usmívala a upíjela z vlastní lahve. Jezero mělo tvar písmena Y a její dům se nacházel v jeho vidlici. S trochou kroutění a otáčení ho viděli celé. Na jednom konci se po cestě vedoucí kolem vody pohybovalo světlo baterky. Na jih potichoučku mířila veslice se světlem. „A proč jste tedy přestal pít – nebo nepřestal?“ Kývla k prázdným lahvím na malém stolku před nimi.

„Tohle požitkářství je výjimka. Způsobená tím, že jsem musel úplně sám uklidit dílnu na opravu pětimetrových člunů.“

„A já vám za to děkuju. Už je to roky, co se někdo dostal uvnitř dál než na jeden metr. Slyšela jsem, že je tam teď tak čisto, že bychom tam mohli zřídit jídelnu.“

„Jen jsem vám chtěl dokázat, že vážně umím pracovat.“

„A já se chtěla vyhnout úklidu toho nepořádku.“

Nate k ní natáhl ruku s lahví, aby si mohli přiťuknout. „Oba jsme dostali, co jsme chtěli.“

„To jo. Já bych chtěla vědět, co se stalo ve třeťáku na vysoké.“

„Ach. Tohle. To léto po druháku jsem odjel domů do Colorada a spal. Protože jsem celý rok v podstatě jenom obrážel večírky, byl jsem pořádně utahaný. Ležel jsem na gauči v polospánku, a když jsem otevřel oči, zíral na mě táta. Řekl: ,Všichni se rozhodujeme o tom, co chceme se svým životem provést.‘ Pak mi zabodl prst do břicha – které bylo pěkně měkké.“

„A co potom?“

Nate pokrčil rameny, zatímco mačkal papír od čtvrtého burrita. „Stačilo to. Na univerzitě v Coloradu jsem zašel na pár letních kurzů, a když jsem se vrátil na Dartmouth, změnil jsem hlavní specializaci na ekonomii.“

„Po jediném komentáři vašeho otce?“

„Správně.“

„Ale zaměření na ekonomii? Táta říkal, že jste pracoval s Kitem. Nebyl něco jako diplomat?“

„Jo,“ potvrdil Nate a Terri v jeho hlase zaslechla váhání.

„Přísně tajné? Nemůžete mi nic říct?“

Nate se zazubil. „Víceméně. Strýček Kit je odborník na Střední východ a potřeboval k ruce někoho, komu by mohl věřit, a tak požádal mě, abych se k němu připojil. Já jeho nabídku přijal.“

„Na jak dlouho?“

„Na dvanáct let.“

Obrátila se v křesílku, aby se na něho podívala. „Tvrdíte, že jste strávil dvanáct let cestováním po Středním východu, a teď si chcete otevřít kancelář v malém Summer Hillu ve Virginii?“

„Jo.“

Terri se vrátila pohledem k vodní hladině. Na cestě se pohybovaly další baterky a na jezeře tři tiché veslice. „Když jste byl s Kitem na tom Středním východě, určitě jste pracovali na nádherných ambasádách a cestovali v limuzínách a –“ Když si posměšně odfrkl, pohlédla na něho.

„Kit vyrostl z větší části v Egyptě. V berberském stanu je stejně doma jako na nějakém velvyslanectví. Zapadne tam.“

„A vy jste byl s ním.“ V hlase se jí ozýval údiv. „Nikdy jsem neopustila Spojené státy. Jednou jsme si s tetou Aggie zajely do hlavního města podívat se na kvetoucí třešně a dvakrát jsem byla ve Fort Lauderdale. Navštívili jsme Boca Raton, a to bylo fajn.“ Sehnula se, aby zvedla bílý pytlík a podala ho Nateovi. „Smažený jablečný koláč od Sherry. Řídí kuchyň v klubu.“

„Díky,“ řekl a zakousl se do něj.

Chvíli mlčeli. „Tohle od vás bylo milé.“ Ukázal na pivo, sáček od burrita a koláč. „Měl jsem v plánu sníst vám nějaké cereálie, pak si dát sprchu a jít spát. Říkal jsem si, že nebudete moc nadšená z toho, co jsem udělal.“

„To se můžete vsadit. Po tom, co mi všichni vykládali, jak jste odvedl všechnu moji práci, jsem byla pěkně naštvaná.“

„Víc než u vašeho táty?“

„Asi tak stokrát víc.“

„Připomeňte mi, abych vás nikdy nedráždil. Každopádně ne znovu.“

„Už jsem byla v půli cesty domů, když mi to všechno docvaklo. Věděla jsem, že jste mě musel u táty slyšet a…“ Podívala se na něho. „Přemluvil jste Annu, aby vám dala můj seznam, že jo? Nejspíš jste tam přišel, protože jste našel můj zápisník a přinesl ho.“

„Jo. Spadl ze stolku u hlavních dveří. Takže jste dala Anně jiný seznam. Jenže na něm byla jenom jedna položka: uklidit tu dílnu. Protože jsem se domníval, že je to vaše práce, neustále jsem čekal, kdy se tam objevíte.“

„Nemohla jsem, ani kdybych chtěla. Rodina Roperových a veškerý jejich majetek spadly z velkého mola. Musela jsem zachránit psa, pětiletého klučinu a tři piknikové koše.“

„Pětiletého klučinu, hm?“ zeptal se Nate tiše. „Je v pořádku?“

„Zjistili jsme, že je lepší požadovat, aby děti pod sedm let nosily záchranné vesty. To děcko se pohupovalo na hladině a zubilo se. Myslelo si, že je to celé součást jeho prázdnin. Rodiče vřískali. Přísahám, že hysterie působí víc problémů než samotné nehody.“

Nate dojedl koláč a zadíval se na vodu. „Mohli bychom probrat příští tři týdny? Zaplatím –“

Zarazilo ho Terriino zasténání. „Teď je mi vážně líto, že jste slyšel, co jsem řekla. Myslím, že bych se měla omluvit ohledně Stacy.“

„Za to, že jste řekla, že je dokonalá? To je. Je laskavá a na každého milá. Věděla jste, že pomohla strýčkovi Kitovi napsat tu hru, kterou hráli minulé léto? Měla se postarat o kulisy a dohlédnout na kostýmy, ale byla se mnou, takže nemohla. Je – Co jsou, sakra, všechna ta světla?“

Na cestě a po hladině se jich teď pohybovalo přes tucet. „S tátou tomu říkáme tanec hráčů.“

„Co to znamená?“

„Víte,“ začala Terri pomalu, „když se muž a žena doopravdy milují, dají se dohromady velice speciálním způsobem, po kterém se občas narodí děti. Je to –“

Nate po ní střelil pohledem. „Chcete říct, že se tam scházejí na… na tajná dostaveníčka?“

„Jestli myslíte sex, tak ano. Přesně. Asi. Chci říct, že je nesleduju, ale na základě důkazů, které nechají na Měsíční pláži, bych řekla, že ano, jednoznačně kvůli sexu. Vím, že písek občas vadí ženám na… ehm, intimních místech. Doktor Jamie by vám o tom možná pověděl víc.“

Nateova tvář prozrazovala jeho šok.

„Manželé a manželky tráví celé léto odděleně,“ prozradila Terri. „Předpokládám, že ti, co zůstanou ve městě, se chovají stejně.“

„Zdá se, že vás to nijak nepohoršuje.“

„Vyrostla jsem v tom.“

Nate se mračil. „A co vy?“

„Myslíte, jestli jsem jedna z hráčů?“ Její úsměv zmizel. „Samozřejmě. Když tu nejste, popadnu svoji velkou baterku a letím do chatky kohokoliv, kdo je zrovna k dispozici. Nejsem nijak zvlášť vybíravá.“ Začala se zvedat, ale Nate jí položil ruku na paži.

„Omlouvám se. Prosím, neodcházejte. Potřebuju trochu času, abych strávil všechno to jídlo, než se budu moct pohnout. Jak jste se ohledně mě rozhodla?“

„Táta vás chce adoptovat, aby získal pracovní sílu zdarma napořád. Jak jste tak rychle opravil ty motory?“

„Dal jsem do nich benzin.“ Zíral na ni, čekal na její odpověď.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Skvělá partie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.