Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Hayley Dazeová

Zázračné koťátko - Kouzelné přátelství

Ilustrace Willow Tree Books

Přeloženo z anglického originálu Cuddle The Magic Kitten – Magical Friends
Text copyright © Working Partners, 2018
Cover Illustration © Willow Tree Books, 2018
Interior Illustrations © Willow Tree Books, 2018
Translation © Radka Svobodová, 2020

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 7489. publikaci

Překlad Radka Svobodová
Odpovědná redaktorka Olga Tesařová
Grafická úprava a sazba TypoText, s. r. o.
První vydání, Praha 2020
Vytiskla tiskárna FINIDR, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2020

ISBN 978-80-271-1443-6 (ePub)
ISBN 978-80-271-1442-9 (pdf)
ISBN 978-80-271-2257-8 (print)

Mamince a tatínkovi

Mazlinka je koťátko černobílé,
kouzelná kamarádka Ely a Olivie.
Než napočítáš pět, promění ti svět!

Když ji trochu pomazlíš, svět se náhle chvěje,
zvoneček jí zacinká, sluníčko se směje.
Tak pojď honem ven, je tu nový den!

První kapitola
Kouzlo přátelství

Co je to tu za kouzla? Nad zahradním plotem u domku Eliných rodičů se vynořila rozesmátá tvář orámovaná rozpustilými hnědými lokýnkami. Pak vmžiku zmizela. Ela si promnula oči. Možná se cítila tak osamělá, že si vymýšlela kamarádky.

Kudrnatá hlava se znovu objevovala a zase mizela za plotem. Dřevěné laťky sevřely dvě ruce a za plotem vykoukl usměvavý obličej.

„Já jsem Olivie,“ představila se kudrnatá holčička. „Maminka mi říkala, že jsi naše nová sousedka.“

„Ahoj,“ pozdravila Ela. „Já jsem Ela.“ Úsměv jí zářil stejně jako blonďaté vlásky.

Olivie stála ve svých fialových balerínkách úplně na špičkách a nakukovala přes plot. Na Elině zahradě bylo pískoviště, lavička a zeleninové záhonky plné šťavnatých rajčat a fazolek. Ale Olivie zírala na trojúhelníkovou hromadu krabic navršených uprostřed trávníku.

„Krásná pyramida,“ řekla.

„Jé, díky,“ odpověděla Ela. „To jsou krabice od stěhování, co už mamka a taťka nepotřebují.“

Popadla další krabici a umístila ji na vrchol pyramidy. „Bydlela jsem na farmě. Je zvláštní vidět kolem tolik vysokých budov, tak jsem se rozhodla, že si jednu taky postavím.“

Obloha nad nimi potemněla, slunce zakryly šedivé mraky.

„Je tady v Kotěrově pořád tak zataženo?“ zeptala se Ela.

Olivie přikývla. „Docela často. Ale neboj, neznamená to, že je tady nuda. Můžeme si hrát uvnitř, třeba na módní přehlídku, nebo venku na zahradě honit přízraky. Nejlepší tady je, že si máš vždycky s kým hrát,“ usmála se. „Stačí jen vědět, kam se podívat.“

Olivie sklouzla dolů za plot a zmizela Ele z dohledu. Ela vyskočila tak vysoko, jak jen ve svých teniskách dokázala, ale vypadalo to, jako by Oliviina zahrada byla prázdná. Vypařila se.

„Zavři oči,“ zavolala Olivie.

Ela poslušně zavřela oči a ani nedutala.

„Tadá!“ zasmála se Olivie. Ela bleskově otevřela oči. Olivie stála přímo před ní.

„Jak jsi to udělala?“ divila se Ela. „To muselo být kouzlo!“

Olivii se z toho až rozvlnily lokýnky, jak vrtěla hlavou. „Ne, kouzlo to nebylo,“ řekla a vzala Elu za ruku. „Ale může to být naše tajemství.“

Olivie jí ukázala kousek plotu částečně schovaný za růžovým keřem. Jedna laťka byla na spodním konci uvolněná. Olivie ji nadzvedla, takže vznikla dost velká díra, aby se jí dalo protáhnout.

„Je to jako obří kočičí dvířka,“ prohlásila Ela a nakoukla do Oliviiny zahrady.

Olivie se zasmála. „Přesně tak! Slečna Nancy, ta stará paní, která předtím bydlela ve vašem domě, měla sedm koček. Udělala mi v plotě tuhle díru, abych sem mohla chodit a hrát si s nimi.“

Ela na ni zírala s otevřenou pusou.

„Sedm koček?“

„Kdybych tak mohla mít aspoň jednu kočičku,“ povzdechla si Olivie. „Jenže můj taťka je na kočky alergický. Začal kýchat, jakmile se na některou z koček slečny Nancy jen podíval.“

„Já taky žádnou mít nemůžu,“ posmutněla Ela. „Máme doma miminko. Mamka říká, že musím počkat, až bráška trochu povyroste.“

Olivie si sedla na lavičku a svěsila ramena. Zahrada vypadala bez koček slečny Nancy tak prázdně.

„Co budeme dělat?“ zeptala se svojí nové kamarádky.

„Mám nápad! Vyzkoušíme, jak vysoko dokážeme vylézt na tamten strom,“ Ela ukázala na jabloň v dolní části zahrady.

Olivie si upravila svou dokonale čistou džínovou sukni. „Nejsem zrovna oblečená na šplhání po stromech. Ale můžeme si hrát na filmové hvězdy, pořádně se načančat. Jednou budu herečka, takže mám všechno, co potřebujeme.“ Otevřela kabelku pošitou flitry, kterou měla celou dobu přehozenou přes rameno, a vytáhla z ní kartáč na vlasy a pár třpytivých sponek.

Náhlá záře přiměla obě dívky zaclonit si oči. Šedivá mračna odplula a na Elinu zahradu dopadly sluneční paprsky. Ozářily pyramidu z krabic třpytivým zlatým světlem.

Cink. Cink. Cililink.

„Slyšelas to?“ zeptala se Ela. „Znělo to jako zvonek.“

„Podívej!“ vykřikla Olivie a ukázala na Elinu stavbu. Na vrcholku pyramidy sedělo to nejroztomilejší koťátko,

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zázračné koťátko - Kouzelné přátelství.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.