David Drábek

Jedenácté přikázání aneb Mucholapka

Za podpory Ministerstva kultury ČR vydal Filip Tomáš — Akropolis

(5. května 1338/43, 140 00 Praha 4,

www.akropolis.info)

v roce 2020 jako svou 421. publikaci

Ediční příprava a doslov Lenka Jungmannová

Redakce Jakub Říha

Obálka Martin Pecina (www.book-design.eu)

ePUB a MOBI Stará škola (staraskola.net)

Vydání první

ISBN 978-80-7470-324-9 (MOBI)

ISBN 978-80-7470-325-6 (ePUB)

© David Drábek, 2020

© Editor Lenka Jungmannová, 2020

© Graphic & Cover Design Martin Pecina, 2020

© Filip Tomáš — Akropolis, 2020

Elektronická podoba knihy www.palmknihy.cz a www.kosmas.cz.

www.eshop.akropolis.info

Obsah

1. Jedenácté přikázání aneb Mucholapka

2. Redakční poznámka

Jedenácté přikázání
aneb Mucholapka

Úprava hry Františka Ferdinanda Šamberka z roku 2013

„Mám pocit, že máme zaděláno
na krásnou inscenaci!“
— Moucha

Osoby

Jiří Voborský, soukromník

Emma, rozená Králíčková, jeho manželka

Františka, služka u Voborského

Jičínský, major ve výslužbě

Vojtěch, sluha Jičínského

Emanuel Střela, úředník

Beránek, profesor

Jehuda Králíček, statkář

Veronika, jeho manželka

Julie, jejich dcera

Ferdík, kupecký mládenec

Moucha

1. Rudý Ferdík, lovkyně much a hieroglyfy

Přepychový salon v domě Voborských. Zleva i zprava dveře do pokojů, vzadu pak vchod do impozantní zahrady. První sólo v představení patří kupodivu hmyzu. Přesněji řečeno mouše. Je to ten Moucha. Vyhřívá se v záři reflektorů a napoprvé promluví vcelku dietně.

Moucha Nesviťte na mě!

Štych vyhasne, zato se na scénu přikrade Ferdík — v bolševismu ponořený kupecký mládenec. Vyloví z torny srp a kladivo. Fascinovaně je pozvedne před oči… Vzápětí vbíhá na scénu s obří plácačkou služka Františka…

Františka Ha, škodná!

Moucha její plácačce unikne. Moment… vážně myslela Mouchu?

(Ferdíkovi) Co tady chceš?

Ferdík Já si chystám nářadíčko… na vás.

Františka Cože?

Ferdík Nic, nic, přinesl jsem pro pána manžety.

Františka Manžety? Jejda, Ferdíku, to bys mi mohl pomoci.

Ferdík A s čím, Fanynko?

Františka Podívej, pánova manžeta. Co je to na ní?

Ferdík (ostří zrak na manžetu) Já nevim. Nějaký znamínka.

Františka No a ty znamínka — co znamenají?

Ferdík To nevím.

Františka (kreslí křídou pětici znaků) Počkej, já ti je namaluju. Jedna dlouhá čárka, malá čárka —

Ferdík (při „malé čárce“ mu Františka zavadí plácačkou o citlivé partie) Eh.

Františka …potom jedna šejdrem a malá elegantní v pozadí… A kolečko. Co to je?

Ferdík To znamená, to znamená… (Chroptivě, vilně drmolí) Ještě malou čárku, malou čárku!

Františka Ale Ferdíku!

Ferdík To je… vyvrcholení.

Františka Prosim? No ale, Ferdíku! Fuj!

Ferdík Ne moje! To jsou… čtyři vyvrcholení tvého pána. Čtyři vyvrcholení se čtyřma ženskejma.

Františka Cože? A co to kolečko?

Ferdík To znamená, to znamená, že se k sobě přicucli jako ty… rybičky v akváriu. Imrvére přicuclí že byli.

Františka Aha. A jéje… Já si to myslela. Toho jsem se bála…

2. Toust čeká

Na scénu dynamicky vpochoduje paní domu — Emma Voborská. V patách jí podstatně vyrovnaněji kráčí její choť — švihák napomádovaný — Jiří Voborský.

Emma Ne a tisíckrát ne, nikdy k tomu nesvolím!

Voborský Miláčku, zůstanou u nás pouze osm dní.

Emma Osm dní, pouze osm dní?! Osm dní přetvářky, lží a sodomie?!

Voborský Lží, přetvářky, sodomie — ty volíš vždy příliš příkré výrazy. Že ty jsi nesnídala! Měla jsi svůj toust? Tys neměla toust. Chceš tedy můj toust? Musíš se najíst! A pilas něco? Ty nepiješ!

Emma Já piju dost. Jím prášky a piju na ně.

Voborský Mám ti donést vodu? Přinesu ti vodu. (Odchází Emmě pro pití)

Emma (tajně k Františce) Františko, pojď sem. Nu, víš něco?

Františka Ne. Možná něco málo.

Emma Tak co víš?

Františka Vím všechno. Ale to bude dobrý. Opravdu — dobrý to bude…

Emma Fany, tak mi to řekni! Víš něco?

Františka Co mám vědět? No vím, vždyť jsem to říkala.

Emma Takže? Fany!

Františka Jsou v tom ženský.

Emma Co pravíš? A co jsou ty čtyři čárky?

Františka No, to jsou… (Naznačuje rukama cosi do špičky)

Emma Pyramidy?

Františka Ne.

Emma Jeptišky?

Františka Ne.

Emma Cirkus Humberto?

Františka Ne. Vyvrcholení.

Emma Čí?

Františka No jeho určitě, zbytek se neví.

Emma A to kolečko?

Františka Přicucnutá rybička v akváriu.

Emma Na co přicucnutá?

Františka Na druhou rybičku, ale s jazykem. Francouzská rybička s jazykem. Asi takhle si to představte. (Františka předvádí choulostivé grimasy)

Emma (Františce) Dost, jdi!

Františka To bude dobrý… (Chce Emmu utěšit)

Emma Nesahej na mě!

Františka To není fér, kdy já jsem na vás sahala… (Pláče)

Emma A ty tu děláš co, mladej?

Ferdík Soudruhu!

Emma Co tady děláš?

Ferdík Já jsem vám něco přinesl. (Ferdík připne Emmě na hruď krepovou rudou hvězdu)

Ferdík Práci čest! (Odejde)

Emma Já jsem nikdy nepracovala…

Voborský (vrací se se sklenicí. Bez jediného ubryndnutí) Tady máš vodu, na, napij se, nehltej, pomalu… Je dostatečně vlažná? Promiň, miláčku, musím pracovat. Nemám jenom tebe. (Směje se) Samozřejmě, že mám jenom tebe. Ale mám taky práci.

Emma Včera, tuším, zasedala městská rada?

Voborský Ano, od tří do sedmi.

Emma Čtyři hodiny!

Voborský Nic zvláštního, trvá to mnohdy déle. Tebe ty číslovky nějak rozrušují? Osm dní, čtyři hodiny. Máme den násobilky?

Emma Můžeš mi říct, proč jsi mě zapřel kamarádům?

Voborský Víš, holčičko, já neměl tak hezké dětství jako ty, tak šťastné a bezstarostné. Já ti to nevyčítám, dojímá mě představa maličké tebe v kanýrcích a volánkách, šťastné v dobřichovické vile. Plno hraček, teplo pod sedmiramenným svícnem… To já neměl. Vůbec ti to nevyčítám, já ti to přeju, ani tenkrát bych ti to nevyčítal. Ale uznej, já měl jen jedny boty, od narození do maturity… Proto jsem často musel chodit po rukách. Vzpomínáš si, že jsme se potkali a já chodil po rukách? A ty sis myslela, že jsem nějaký výstřední šprýmař… Já ale jen ulevoval svým rozedraným nohám! Ale pak jsem spatřil tebe, mladou, krásnou… Emmičko — co by lidi v Africe dali za naši lásku…

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jedenácté přikázání aneb Mucholapka.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.