Stéphane Garnier

Chovejte se jako

James Bond

jota/2020

Agir et Penser comme James Bond

Vydáno ve spolupráci s Les Éditions de l’Opportun
a jejich řádně jmenovaným agentem 2 Seas Literary Agency
a literární agenturou Livia Stoia Literary Agency.

Copyright © Èditions de l’Opportun, 2019

Translation © Kateřina Štáblová, 2020

© Nakladatelství jota, s. r. o., 2020

Isbn epub 978-80-7565-823-4

V KŮŽI JAMESE BONDA

Staňte se agentem 007 ve službách svého života

Co si myslí, co dělá, co říká…

PŘEDMLUVA

Je možné, že se část Jamese skrývá v každém z nás?

Bond? Myslíte Bond jako James Bond?

Chovat se jako James Bond? Opravdu? Už když se jednalo o kočku, dalo se tomu stěží uvěřit, ale tohle…?

Jenže proč ne, proč si nevzít příklad z této ikony, populární filmové a literární postavy obdařené tolika vlastnostmi hodnými následování? Postavy, která se dokáže po celá desetiletí zjevovat stále znovu a znovu?

Jaká tajemství James skrývá, že je stále tak magneticky přitažlivý? Kdo z nás někdy nesnil o tom, že by se ocitl v kůži Jamese Bonda?

Můžeme se naučit žít a myslet podobným způsobem jako on? Nebylo by to v životě každého z nás jen ku prospěchu?

James – nový kouč osobního rozvoje? Vždyť se přece jedná o fiktivní postavu! To myslíte vážně?

To, o čem se chystám psát, je opravdový objev.

Všechny velké charismatické osobnosti nesou nějaké poselství a z jejich myšlenek a představ o životě je možné vyvodit zásadní pravidla, jimiž se můžeme řídit i my. Jejich chování, přístup, schopnosti i vlohy nás mohou inspirovat a můžeme si z nich brát příklad i v těch nejběžnějších situacích.

Vybral jsem si Jamese, protože tento hrdina umí procházet všemi dobami a přizpůsobí se jakémukoli trendu. Ačkoli někteří jeho představitelé nebyli tak výrazní jako jiní a některé filmy jsou slabší – z hlediska režie i obsazení, každý ať si vybere svého vlastního oblíbence – Jamesova postava se bez přestání obohacuje a je stále komplexnější, přesto paradoxně nikdy nerezignuje na to nejvnitřnější, co ji v životě pohání.

Od uhlazeného a posměvačného Jamese v samotných začátcích, kdy jej ztvárňoval Sean Connery, až po životem zkoušenou osobnost v posledních filmech v podání Daniela Craiga je to stále ten zásadový a důstojný James Bond, věrný svým myšlenkám a všem dalším důvodům, díky nimž působí na celý zbytek světa tak uhrančivě: je stále stejně charismatický, obratný, vtipný a okouzlující.

Zná tolik způsobů, jak si udržet nadhled, a má tolik dobrých vlastností, které můžeme všichni rozvíjet, abychom dosáhli stejné vytříbenosti, živočišnosti, výlučnosti a nedotknutelnosti. Abychom posílili tu část naší osobnosti, která tak často zůstává pouze ve stínu.

Jak se dostat do kůže Jamese Bonda? Jak mu porozumět? Jak nelhat sám sobě?

Dřímá James Bond hluboko uvnitř nás a čeká, až se bude moci projevit?

Uběhlo tolik let, tolik adaptací už bylo natočeno a ztvárňovalo jej tolik herců, a přesto i dnes zůstává stále nesvrhnutelným pomníkem, jistým druhem záhady a nenaplněného snu pro každého člověka, který se jím kdy snažil inspirovat: ano, James Bond žije.

A hraje svou roli, nebo spíše plní poslání: je takovou osobností, jakou všichni aspoň na chvíli toužíme být.

To je James, nic víc a nic méně. Je to ta lepší část osobnosti, ohleduplná, vysněná, ta, jejímž ztělesněním my všichni chceme být.

Nejde jen o jeho milostné avantýry, cestování, nenucenost, podstoupená rizika, splněné mise, nejde o jeho status hrdiny a to, čím vším je tvořen jeho svět. Uvnitř sebe samých víme, že magnet, který nás vždy přitahoval, je to, co drží tenhle vysněný kolos pohromadě: je to jeho bytostné já. Je to to, co ho v životě pohání, to tajemné, co mu umožňuje, že nikdy neselže, zatímco my… Občas…

Tady máme odpověď na to, proč James vždy vzbuzoval závist a obdiv.

Je možné vyjádřit to, co je jeho nejvnitřnějším já? Je možné, aby se tím pak řídil kdokoli z nás?

Můžeme všichni být kouskem Jamese, který zachraňuje svět?

To je otázka, kterou si kladu. To je cíl této knihy.

Tak tedy, umí James dodržet dané slovo?

Můžeme si všichni pěstovat ten kousek Jamese Bonda, který se tajně skrývá v každém z nás?

Co kdybych vám řekl, že… Ano! A ani přitom nemusíte tasit zbraň, budou vám stačit jiné, mnohem mocnější zbraně, které James může nabídnout…

Co kdybych vám řekl žít… Co kdybych vám řekl žít jako Žít a nechat zemřít…

Vidíte už také našeho drahého Jamese, jak dřímá v každém z nás? Chápete, kam tím mířím?

Zakroužkujte svou odpověď!

Sejdeme se na konci knihy u testu 007!

1

JAMES JE ZÁSADOVÝ

James vychází z kanceláře M, který mu právě, na samotném začátku příběhu, odebral úkol pronásledovat Blofelda:

Moneypenny: „To byla rychlá schůzka. Kdy se pak má dívka udělat s dostatek žádoucí…“

Bond: „Potřebuji něco nadiktovat, Moneypenny.“

Moneypenny: „Připravena, Jamesi…“

Bond: „Pane, mám čest požádat vás, abyste přijal mou žádost o okamžité uvolnění.“

Moneypenny: „Uvolnění z čeho?“

Bond: „Z tajné služby Jejího Veličenstva. A předej to laskavě tamtomu pomníku.“

Ve službách Jejího Veličenstva, 1969

Dělat kompromisy? To mu zdaleka nestačí. James je svému úkolu zcela oddán. Podle něj je jedinou zárukou úspěchu ponořit se do toho, co člověk dělá a co miluje, na 200 %. Nesmíme si plést nezbytné kompromisy s polovičatými opatřeními, a stejně tak si nesmíme myslet, že drobné dohody, které uděláme sami se sebou, nakonec nepovedou ke zradě našich hodnot a přesvědčení. James se odmítá vykašlat na něco jen tak a my bychom si z něj měli vzít příklad.

Nikdo si nezaslouží větší respekt než ti, kdo jsou věrní svým myšlenkám, svým cílům a svým ideálům.

Být zásadový v každodenním životě i v práci znamená zajistit si, že nás lidé v našem okolí i naši kolegové budou poslouchat, znamená to být důvěryhodný. A stejně tak to platí i v našem osobním životě.

Důvěřovali byste tomu, kdo je jako korouhvička?

Chtěli byste patřit k těm, kdo jsou kam vítr, tam plášť, a za všech okolností jdou s proudem?

Ještě před pár lety mi neustále někdo opakoval, že psaní není žádné pořádné zaměstnání. Typicky francouzský sklon očerňovat to, čemu nerozumím, typicky francouzský sklon soudit a odsuzovat ještě dřív, než si někdo vůbec vyslechne, jaké touhy jsou motorem vašeho života.

Komu moje psaní vadilo, proč považovali to, že „se dopouštím“ psaní, za vážnou chybu, která se mi v budoucnu vymstí? Navzdory tomu, že kromě psaní jsem se věnoval nejrůznějším činnostem, abych zaplatil faktury, které se mi vršily jako komukoli jinému.

Neustále jsem převracel vzhůru nohama ty vzorně uklizené „přihrádky“, ve kterých mě chtěli mít, jen abych byl pro ty, kdo se mě snažili utlouct naučenými pravdami, přijatelný a důvěryhodný.

Dnes jsem šťastný, když v pohledech těch samých lidí, kteří mi nerozumí o nic víc než dříve, vidím, že už mě nesoudí, a chvílemi by se dokonce dalo říct, že se na mě dívají se stopou hrdosti, a snad i závisti.

Stejně tak i James jde v očích ostatních chvílemi doslova hlavou proti zdi. Je však v našem zájmu zůstat zásadoví tak jako on. Být v souladu s tím, co nás pohání vpřed, se svými ideály. Jsou totiž páteří naší osobnosti, naší pravé identity.

Nic nám nepomůže najít stopy Jamese Bonda, skrytého a živoucího v nás samotných, spíše než věrnost myšlenkám a přesvědčením, které nás až dodnes utvářely.

JAMES BY ŘEKL…

NEZAPRODÁVEJTE SVOU DUŠI ĎÁBLU,

NIKDY VÁM ZA NI NEZAPLATÍ.

2

JAMES ZA SEBE PŘIJÍMÁ ODPOVĚDNOST

„Jmenuji se Bond. James Bond.“

James, ve všech bondovkách

To je ikonická Jamesova věta. Je jako podpis, který symbolizuje jeho osobnost v celé své složitosti.

James přebírá zodpovědnost za to, kým je, neschovává se, nepoužívá pseudonym ani avatara. Dokonce i když je mu poskytnuto krytí, pokaždé ho už předem zkompromituje. Dnes se potýkáme s trolly a hatery, kteří se množí jako rakovinné buňky, pěkně ve skrytu sociálních sítí. Ale kdy vlastně přijímají zodpovědnost za své komentáře?

A vůbec nemusí jít jen o tyto extrémní případy. Je pravda, že někdy je těžké přijmout se takoví, jací jsme. Můžeme mít určité zájmy, nějaké sociální postavení, můžeme si chtít udržet obrázek, který o nás mají ostatní, existují určitá pravidla, kterým se musíme podřídit v zájmu prostředí, v němž jsme se narodili, a prostředí, v němž žijeme.

Nedávno se mě někdo zeptal, proč nevydávám některé své knihy pod pseudonymem. Byly to postřehy typu: „Nebojíš se, že ztratíš své čtenáře?“ Nebo taky: „To přece nemá vůbec nic společného s kočkami!“ A ještě: „Jsi si jistý? Přece jen, už si udělali nějaký obrázek… to je dost za hranou…“

K pseudonymu jsem se uchýlil jen v jediném případě. Šlo tehdy o to, že bylo jednoduše vhodnější, aby byl text napsán ženou, aby reprezentoval ženský hlas. A co se týká všeho ostatního, nemám snad právo mít nejrůznější touhy a záliby, které si navzájem protiřečí?

Nikdo z nás není model vylisovaný bez třecích ploch, bez paradoxů, bez trhlin. Nikdo z nás nemá povinnost skrývat své záliby, zájmy a koníčky jen proto, že „spolu navzájem neladí“, že nejsou v souladu s tím, co si o nás druzí myslí.

My všichni jsme jen souhrnem různorodých a rozmanitých zkušeností a všichni můžeme přijmout odpovědnost za to, kým jsme, kým jsme byli.

A nejen to. Když skrze své jméno, myšlenky a činy přijmeme odpovědnost za osobu, kterou jsme, ve skutečnosti tím obohatíme svou osobnost a zvýšíme její váhu v očích ostatních. A oni zatím dál budou skrývat tu či onu část svého potenciálu a své nejhlubší přirozenosti za pseudonymy nebo slunečními brýlemi.

Doplňte větu uvedenou níže a pravidelně si ji opakujte, dokud se ve vás nerozezní v celé šíři svého významu, dokud neobsáhne celou vaši minulost a osobnost, jakou jste dnes, dokud se nerozezní v celé své různorodosti. Je to skutečně tak:

„Jmenuji se…“

JAMES BY ŘEKL…

JSEM TO, CO JSEM,

A PŘIJÍMÁM ZA TO ODPOVĚDNOST.

3

JAMES,

SVŮDCE ŽEN

James Bond: „Goodnightová, jaké milé překvapení.“

Mary Goodnightová: „Ta usilovná přetvářka mi moc dlouho nevydržela, co?“

James Bond: „Cvičili mě, abych očekával nečekané. Ale tvůj příchod v noční košilce jsem nečekal.“

Muž se zlatou zbraní, 1974

Julietta: „Chcete si překontrolovat ta čísla?“

James Bond: „Určitě jsou pěkně zaoblená.“

Jeden svět nestačí, 1999

Jamesovi bylo často vyčítáno – někdy i právem – že se chová jako misogyn, v některých případech dokonce až jako sprosťák. Ve skutečnosti je taková analýza jeho charakteru zjednodušující, povrchní a pravdivá, jen pokud se budeme striktně držet několika tirád neblaze vložených do úst těch, kdo ho představovali.

James je ženám ve skutečnosti hluboce oddán. Je to svůdník, to ano, ale miluje je pro jejich krásu stejně jako pro jejich inteligenci. Do některých z nich je schopen se bláznivě zamilovat, dokonce až tak, že se snaží udělat ze svého života nepopsaný list jen pro jedinou z nich.

James miluje ženy tak, jak je jen málo mužů dokáže milovat, a jeho poslední představitel Daniel Craig je toho nejlepším příkladem.

Bond girls se v průběhu času staly pro Jamese něčím víc než jen příležitostným úlovkem. I když se někdy objevují výhradně pro jeho potěšení, a i když zvláště v počátcích celé ságy představují jen „odpočinek válečníka“, staly se mu posléze zdrojem inspirace, prostředkem, jak se udržet ve střehu a neztratit své instinkty. Jsou pro něj druhým hlasem, který ho vede.

Bond je velký milovník žen navzdory tomu, že po dlouhou dobu na sebe bral roli misogyna. Musíme však brát v úvahu dobu, v níž první příběhy vznikaly. Mezi lety 1953 a 2020 se pozice ženy ve společnosti hodně změnila. Na Bondovy předsudky vůči ženám je třeba se dívat s ohledem na společenský kontext, jakkoli může být odsouzeníhodný.

Díváme se snad dnes stejně přísně na způsob, jakým se s ženami zacházelo ve filmech Alfreda Hitchcocka?

Ostatně už v roce 1963, v druhém opusu o Jamesi Bondovi Srdečné pozdravy z Ruska se Taťána Romanovová, v pořadí druhá bond girl, ohradí vůči Jamesovi, když ji ve vlaku zve na čaj do jídelního vozu a plácne ji přitom po zadku: „Jisté anglické zvyky by se měly změnit!“

Časy se mění a v průběhu doby ženy přestaly být Jamesovými úlovky a naopak se staly jeho svědomím.

Chová se k nim jako sběratel, ale nikdy jim neublíží. Nepoutá se k nim a nikdy jim nic neslibuje. James se snaží být nedotknutelný, nevyzpytatelný a je neustále rezervovaný, protože se nechce a ani nemůže vázat. A to přesto, že i jemu se občas stane, že se zamiluje.

Je vtělením mýtu o osamělém hrdinovi, volném jako pták. Jistá osamělost je však nezbytná, aby dokázal dovést k úspěšnému konci nejrůznější mise po celém světě. Mohl by si James s ohledem na riziko svého povolání vůbec dovolit, aby ohrozil život milované ženy? „Ovládej se, nula nula sedm, ovládej se,“ říká si ve filmu Goldfinger (1965), aby přestal pronásledovat okouzlující mladou ženu, která ho předjela v autě.

A co my, muži, ale také ženy, nejednáme chvílemi také jako James? Nezacházíme lehkovážně s bytostí, která je nám oddána? Nehýčkáme si dokonce v noci sen o tom, jak jednou potkáme pravou perlu, bytost, kterou bychom milovali navěky?

Když k sobě budeme trochu upřímní, kdo v životě nesnil o tom, že je také takový svůdce žen? Nebo svůdce mužů, dámy?

Kdo z nás v životě nebyl aspoň na chvíli ve středu pozornosti, objektem touhy někoho jiného, kdo nesnil o tom, že je jako James Bond?

Je ale potřeba, abychom byli stejně jako on tajemní, abychom zůstali nepolapitelní, byli nepředvídatelní a zjevovali se jako ve snu, aby se nám splnily všechny tyto tajné představy?

Možná že i v tom spočívá část tajemství Jamesovy svůdnosti, část, kterou my sami můžeme přijmout za vlastní: schopnost nehledě na naši tělesnou schránku vyvolat nesmazatelný dojem a trvalou vzpomínku ve všech lidech, které v budoucnu potkáme.

JAMES BY ŘEKL…

NEMILUJI JEN NĚKTERÉ ŽENY,

MILUJI VŠECHNY ŽENY ZA TO,

ČÍM JSOU.

A VŠECHNO, ČÍM JSOU.

K ZAMYŠLENÍ…

HRA NA SVÁDĚNOU

James na pláži podává sklenici mojita ženě, která právě vystoupila z vody.

James Bond: „(…) Takže Jinx?“

Jinx: „Rozená v pátek třináctého.“

James Bond: „Takže nosíte smůlu?“

Jinx: „Přinejmenším moje vztahy příliš dlouho nevydrží.“

James Bond: „Ten pocit znám. Dravci většinou vycházejí po západu slunce.“

Jinx: „Nevíte proč?“

James Bond: „V té době chodí kořist pít. Silný,
na vás?“

Jinx: „Asi bych si zvykla, kdybych měla čas.“

James Bond: „A kolik času máte?“

Jinx: „Do svítání. A co vy?“

Dnes neumírej, 2002

4

JAMES JE

ODZBROJUJÍCÍ PROVOKATÉR

Cifra: „Víte, nikdy jsem nechápal všechna ta propracovaná mučení. Nejjednodušší je způsobit větší bolest, než může chlap vůbec snést. A samozřejmě to není jen ta bezprostřední agónie, ale vědomí, že pokud včas nepovolíte, zbyde málo, co by vás identifikovalo jako muže. Zbývá jediná otázka. Vzdáte se včas? Já chci ty prachy.“

Cifra udeří pod židli, James zařve bolestí.

Cifra: „(…) To heslo, prosím.“

James Bond: „Trochu mě to svědí, dole, můžete…?“

Cifra udeří znovu.

James Bond: „Ne, ne! Víc vpravo! Víc vpravo!“

Cifra: „Jste zvláštní muž, pane Bonde.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Chovejte se jako James Bond.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.