RNDr. Ludvík Čichovský, CSc, MBA.

Absolvent PřfUK v roce 1980, v roce 1982 získal RNDr, v roce 1995 CSc a v roce 1997 MBA. Pracoval na projektech v 43 zemí světa. Učí a učil na řadě zahraničních universit a VŠ. V letech 2002–2004 děkan Open University v ČR. Od roku 2008 lektor a garant studia MBA a předmětů marketingu na Vysoké škole ekonomie a managementu, o.p.s. (www.vsem.cz) Autor nebo spoluautor 276 článků 33 knih a 6 patentů. Zařazen do Kdo je Kdo 5000 osobností ČR. Mezi nejznámější monografie, na kterých se jako autor nebo spoluautor podílel patří:

1993 – Leasing v teorii a praxi / Grada Praha
1994 – Jak úspěšně prodávat / Montanex Ostrava
1995 – Jak pořídit stroje a zařízení leasingem / Montanex Ostrava

Jak pořídit nemovitost leasingem / Montanex Ostrava, Výkladový slovník leasingu / Grada Praha

Praktický průvodce účetnictvím leasingu I., II. III. / Verlag Dashöfer
1996 – Jak pořídit automobil leasingem / Montanex Ostrava

Jak financovat komunální projekty / Montanex Ostrava
1997 – Marketing zahraničního obchodu /Radix Praha, Manuál českého exportéra / Radix Praha
2000 – Marketingové postřehy ze zahraničních cest / Radix Praha
2001 – Učebnice marketingu – UEROREGIS / Phare Brusel

Marketing na rozhraní dvou tisíciletí / Radix Praha
2002 – Marketing konkurenceschopnosti I. / Radix Praha
2003 – Modernín trendy v marketingu / Open University, Úspěšné a efektivní řízení lidí / Open University
2004 – Modern trend of marketing in EU / OUBS V. Británie
2006 – Chytré vizitky / Marketingové noviny
2007 – Marketing pro podnikatele / AB nakladatelství
2008 – Nízkonákladový marketing v době krize / AB nakladatelství
2010 – Reklama a PR / VŠEM, Marketingový výzkum I. / VŠEM, Mediální výchova / Gradus Austrálie
2011 – Masová, mediální a marketingová komunikace / VŠEM
2012 – Zajímavosti z trendů moderního marketingu / Adart, Strategický marketing / VŠEM

Moderní pojetí inovací a jejich typologií pro praxi

Mgr. Jiří Boháček, Ph.D.

Absolvent katedry sociologie FF UK Praha, zaměření na strategický marketing, marketingový výzkum, sociologické teorie a textovou lingvistiku. V roce 1998 absolvoval doktorandské studium na katedře sociologie FF UK Praha. Od roku 2011 lektor a garant předmětů strategický marketing a mezinárodní marketing na Vysoké škole ekonomie a managementu, o.p.s. (www.vsem.cz)

Je autor nebo spoluautor 2 monografií:

2012 – Strategický marketing / VŠEM

Moderní pojetí inovací a jejich typologií pro praxi

PhDr. Jindřich Urban, PhD.

V roce 2001 absolvoval Filozofickoui fakultu UK,v roce 2002 získal Mgr., v roce 2007 Ph.D. Je od roku 2010 lektorem a předmětů strategický marketing, marketingová komunikace na Vysoké škole ekonomie a managementu, o.p.s. (www.vsem.cz) Dále přednáší na Soukromé vysoké škole ekonomické ve Znojmě, UK a Technické univerzitě v Liberci. Je autorem nebo spoluautorem 17 odborných článků a podílel se na více než 11 výzkumných projektech.

Je spoluautorem učebnice:

2011 – Mediální výchova / Fraus

© RNDr. Ludvík Čichovský, CSc, MBA

© Mgr. Jiří Boháček, Ph.D

© PhDr. Jindřich Urban, Ph.D

2012

VŠEM Praha

Autoři:

© RNDr. Ludvík Čichovský, CSc, MBA (autor kap. 1, 2, 3, 5, 6.7)

© Mgr. Jiří Boháček, Ph.D (autor kap. 4)

© PhDr. Jindřich Urban, Ph.D (spoluautor kap. 6.6, 6.7)

ISBN: 978-80-904645-3-7

Obsah

1. Úvod

2. Inovační potenciál EU-27 a ČR

2.1 EU a její inovační potenciál v letech 2007 – 2013

2.2 Inovační politika ČR pro vytváření proinovačního prostředí

2.2.1 Východiska pro zpracování Národní inovační strategie ČR pro roky 2004 až 2008.

2.2.2 Co ukázalo hodnocení Inovačního potenciálu ČR v roce 2004?

2.2.3 Východiska pro Národní politiku výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015

2.2.4 Národní politika výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015

3. Inovace a jejich typologie v moderním pojetí tvorby hodnot

3.1 Moderní pojetí tvorby hodnot pro adresné trhy

3.2 Marketingové procesy strukturují a orientují vektorově cestu k prosperitě

3.3 Východiska pro nutnost zpracování typologii inovací

3.4 Stávající poznání v oblasti inovační produktové typologie

3.4.1 Sedm dimenzí inovací komplexního produktu pro spokojenost lidí

3.4.2 Inovace řeší problém zákazníka

3.5 Metodologie sestavení nové produktové inovační typologie pro EU

3.6 Typologie produktových inovaci EU

3.7 Stávající poznání o inovacích ve službách

3.8 Metodologie sestavení nové TIRRC inovační typologie služeb pro EU

3.9 Typologie inovací služeb TIRRC pro EU

3.10 Východiska inovačního a inovativního marketingu

3.11 Realizace řady monografií zaměřených na Inovace marketingu jako moderních trendů marketingu

3.12 Inovace jako „Puzzle efekt“

3.13 Inovace v 3D globalizovaném prostoru

3.14 Inovace myšlení

3.15 Inovace jako předmět touhy

3.16 Inovace pocitů – reputace, publicita, image, brand

3.17 Inovace a kvalita

3.18 Inovační komunikace

3.19 Inovační technologie WOIS

3.20 Inteligentní inovace s biosenzory – to není sci-fi ale realita

3.21 Inovace jako konkurenční výhoda a motiv pro koupi

3.22 Typologii inovačních kooperací

3.22.1 Využití typologie inovačních marketingových kooperací v praxi

3.22.2 Využití typologie inovačních marketingových kooperací se zákazníkem v praxi

3.22.3 Inovace a inovační kooperace typu T-shaped country organization

3.22.4 Inovace energetických politik – zdroj snížení nákladů výroby všech produktů a zvýšení kvality života zákazníků a uživatelů

3.22.5 Inovace ve formátu fraktálových kooperací

3.22.6 Inovace ve finančním světě

3.23 Inovace jako „DNA“ podniku

3.24 Heat inovace a její geolokace

3.25 ČIN – Česká inovace

3.26 Inovační potenciál a jeho transformace v efekty produkčního systému

3.27 Technologický a inovační skauting

3.28 Inovační inženýrství a 3N, 3M a TIM (Total innovation management)

4. Inovace v automobilovém průmyslu

4.1 Historie inovací v automobilovém průmyslu od dřevních dob do současnosti

4.2 Technický vývoj, podstata automobilových inovací

4.3 Požadavky zákazníků a konkurenční boj – hybné síly inovací

4.4 Nejnovější inovační trendy v automobilové technice.

4.5 Vliv automobilismu na inovace v ostatních oblastech lidské činnosti je zásadní

5. Případová studie – vývoj produktových inovací u jogurtu Dobrá máma od firmy Danone

6. Psychologie a etika v inovačním procesu

6.1 Potřeby, požadavky, přání, touhy jako psychologický parametr a dimenze

6.2 Charakter, formulace a druhy potřeb

6.3 Kauzalita potřeb, požadavků, přání a tužeb

6.4 Charakter potřeby a jejich míra náročnosti na splnění

6.5 Potřeby a jejich komplementárnost s motivy

6.6 Potřeby a jejich inovační kontexty

6.7 Potřeby jako zdroj informací pro inovace

6.8 Potřeby a jejich transformace ve funkce, kterými mají být uspokojeny

6.9 Přechod od funkčních inovací k hodnotovým inovacím

6.10 Ambivalence psychologie inovací

6.11 Životní styl člověka a inovace

6.12 Inovace s využitím celebrity endorsement a body image

6.13 Psychologie inovace v Product placementu, Advergamingu a inovaterapiích

6.14 Etika při hledání inovací – průmyslová špionáž

6.15 Etika při odhalování principů inovací a plagiátorství

6.16 Etika – neetika producenta inovací směrem ke spotřebiteli a uživateli

6.17 Etika, asertivita a inovace

6.18 Etika a inovační lobbing

6.19 Etika - otevřené inovace a jejich sociální, globální a demokratická dimenze

7. EU a její vývoj z hlediska potenciálu konkurenceschopnosti a inovací

7.1 Lisabonská strategie EU a inovace pro konkurenceschopnost

7.2 Různá pojetí konkurenceschopnosti v globalizovaném světě a EU

7.3 EU-27 a program Prosperita

7.4 Měření potenciálu konkurenceschopnosti

7.5 Strategie Evropa 2020 a konkurenceschopnost podmíněná inovacemi

7.6 ČR a její vývoj z hlediska potenciálu konkurenceschopnosti

7.7 Ročenky konkurenceschopnosti ČR

7.8 Management a proces marketingu konkurenceschopnosti

7.9 Konkurenční výhoda produktu – motiv pro koupi

7.10 Typologie konkurenčních výhod komplexního produktu

7.11 Typologie konkurenčních výhod firmy a stanovení jejich intenzity

7.12 Management inženýrství konkurenceschopnosti

1. Úvod

V moderních organizacích, ziskových i neziskových, se v hodnototvorných sítích parcializovaných na hodnotové řetězce dodavatelské, produkční, logistické, prodejní a spotřebitelsko-uživatelské uplatňují inovace a novinky, pomocí kterých se zvyšuje kvalita a hodnota služeb, produktů, kontinuí služeb a produktů. Bez cíleného využití inovací a inovačního potenciálu se již prakticky nedá zvýšit konkurenceschopnost subjektů a jejich produktů či služeb, stejně jako se nedá zvýšit jejich prosperita.

EU-27 ve svém programu Prosperita na roky 2007 – 2013 vytyčila čtyři kroky k prosperitě v pořadí: marketing – inovace – vyšší konkurenceschopnost a vyšší prosperita. Tento program svými dotačními tituly umožňuje subjektům zvyšovat inovace a konkurenceschopnost s využitím národních programů a dotací. Na období let 2014 – 2020 EU v dokumentu „Strategie EU 2020“ předpokládá společenství států EU-27 dynamizaci dalšího důrazu na inovace, které by měly nastartovat dokonce novou éru změn entropie, konkurenceschopnosti a prosperity v dalších odvětvích.

Inovace, řízené inovačním managementem a realizované inovačním inženýrstvím, které navazuje na inovační a inovativní marketing, se tak stávají nástrojem, prostředkem a dokonce celým strukturovaným systémem na cestě k vyšší konkurenceschopnosti a prosperitě.

Předkládaná monografie je strukturována do 7 hlavních částí. Po úvodu je pozornost věnována v kap. 2 Inovačnímu potenciálu EU-27 v letech 2007 až 2013 a na pozadí vývoje EU-27 je následně strukturována v kap. 2.2. inovační politika ČR pro vytváření proinovačního prostředí. Cíleně jsou v kap. 2.2.1 uvedena východiska pro zpracování Národní inovační strategie ČR pro roky 2004 až 2008 s hodnocením inovačního potenciálu ČR v roce 2004. V kap. 2.2.3 jsou shrnuta východiska pro Národní politiku výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015 a v kap. 2.2.4 je tato Národní politika výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015 popsána a strukturována jako poznatková platforma pro inovace.

V kap. 3 jsou probrány podrobně Inovace a jejich typologie v moderním pojetí tvorby hodnot. Čtenáře záměrně upozorňuji na kap. 3.3, kde najde východiska pro urgentní nutnost zpracování typologií inovací pro region ČR a EU-27. Je totiž jasné, že v současném období graduje poznání v oblasti inovačních produktových typologií a to proto, že existuje šest hlavních dimenzí inovací komplexního produktu pro spokojenost lidí. Inovace totiž jako systém (srovn. kap. 3.4.2) řeší strukturovaně problémy zákazníků z hlediska jejich pořeb, požadavků, přání a tužeb v metrice možné spokojenosti. V kap. 3.5 je představena metodologie sestavení nové produktové inovační typologie pro EU, která je prezentována v kap. 3.6. Na tuto typologii navazuje v kap. 3.9 zcela unikátní typologie inovací služeb TIRRC pro EU-27, která respektuje také východiska zavedení a uplatnění inovačního a inovativního marketingu v produkčních, ziskových a neziskových systémech. V kap. 3.11 je představena realizace řady monografií zaměřených na inovace marketingu jako moderních trendů marketingu. Autoři cíleně také prezentují moderní trendy v inovacích. Čtenář se tak seznámí v kap. 3.12 s inovacemi jako „3D Puzzle efektem“, inovacemi v 3D globalizovaném prostoru, s inovacemi myšlení (kap. 3.14), s inovacemi jako předmětem touhy zákazníků a spotřebitelů, s inovacemi pocitů – reputace, publicity, image, brandu, inovacemi ve vztahu ke kvalitě (kap. 3.17), s inovační komunikací a nízkonákladovými inovacemi v komunikaci.

V kap. 3.19 je pozornost zaměřena na inovační technologie WOIS a následně na inteligentní inovace s biosenzory – to není sci-fi ale realita (srov. kap. 3.20). Inovace jsou vnímány již na straně producentů a jejich produktů jako jejich konkurenční výhody a motivy pro koupi. Kromě toho se ale producenti hodnot zaměřují cíleně na využití typologii inovačních kooperací v praxi a to včetně marketingových inovačních kooperací a kooperací typu T-shaped country (kap. 3.22.3). Kapitola si dále všímá inovací energetických politik jako zdrojů snížení nákladů výroby všech produktů a zvýšení kvality života a v kap. 3.22.5 pojednává o inovacích ve formátu fraktálových kooperací. Inovace začínají ovládat svět a dokonce lze mluvit o tom, že inovace jsou jako „DNA“ podniku, uplatňují se v režimu Heat inovací a jejich geolokací. V ČR se dokonce vytvořilo hnutí ČIN – česká inovace (kap. 3.25). Je však třeba vnímat, že pro všechny subjekty je rozhodující role a struktura jejich inovačního potenciálu a jeho transformace v efekty produkčního systému (srov. kap. 3.26). Toto vnímání akcentuje jednak technologický a inovační skauting (kap. 3.27) a jednak moderní inovační inženýrství a 3N, 3M systémy, jak ukazuje kap. 3.28.

Inovace a celé inovační systémy a jejich realizace mají smysl jen tehdy, pokud jsou uplatňovány v praxi. Proto a právě proto kap. 4 pojednává o uplatnění inovací v automobilovém průmyslu a kap. 5 o případové studii zaměřené na vývoj produktových inovací u jogurtu Dobrá máma od firmy Danone.

Kapitola 6 se věnuje komplexně psychologii a etice v inovačním procesu. Je totiž zřejmé, že právě potřeby, požadavky, přání, touhy jsou jako psychologický parametr a dimenze životního stylu na začátku všech inovací. Poznání (kap. 6.2) charakteru, formulace a druhů potřeb, stejně jako i kauzalita potřeb, požadavků, přání a tužeb stojí na začátku hledání inovací marketingem. Poznání charakteru potřeby a jejich míry náročnosti na splnění má vliv na systém jak marketingové útvary s touto kategorií pracují. Potřeby, jak uvádí kap. 6.5 a jejich komplementárnost, vytvářejí motivy pro koupi a z nich se odvozují parametry produktů, služeb a kontinuí produkt – služby, které by si zákazníci přáli pro hodnotové uspokojení svých požadavků v příslušné metrice spokojenosti. Potřeby tak mají své nezastupitelné inovační kontexty, srov. kap. 6.6 a současně jsou i zdrojem informací pro inovace (kap. 6.7). Všimněte si, že v kap. 6.8 se probírají potřeby a jejich transformace ve funkce, kterými mají být uspokojeny na straně zákazníků, kupujících, uživatelů a spotřebitelů. Kap. 6.9 prezentuje přechod od funkčních inovací k hodnotovým inovacím a jejich vlivu na životní styl člověka. Ten je pod působením ambivalence psychologie inovací (kap. 6.10), neboť životní styl člověka je těsně spjat ve všech jeho vývojových fázích s inovacemi. Zvláštní pozornost je věnována inovacím s využitím celebrity endorsement a body image a psychologie inovace v Product placementu, Advergamingu a inovaterapiích.

Inovace a inovační systémy jsou bezprostředně spojeny se získáváním, zpracováním a vyhodnocením informací, které mají často cenu zlata. Proto v kap. 6.14 se probírá etika při hledání inovací versus průmyslová špionáž, dále etika při odhalování principů inovací versus plagiátorství, vztah etika – neetika producenta inovací směrem ke spotřebiteli a uživateli, etika ve vztahu k asertivitě a inovacím, inovačnímu lobbingu (kap. 6.18) a etika ve vztahu k otevřeným inovacím a jejich sociální, globální a demokratické dimenzi. Psychologie a etika inovací doposud nebyly předmětem žádné monografie ani pojednání v časopisech nebo sbornících. Do této monografie byla tato pasáž zařazena proto, že s inovacemi je spojena celá řada výše uvedených psychologických a etických problémů.

Kapitola sedmá pojednává o vývoji EU a to z hlediska potenciálu konkurenceschopnosti a potenciálu inovací. Začíná Lisabonskou strategií EU a inovacemi pro konkurenceschopnost. Pokračuje v kap. 7.2 různými pojetími konkurenceschopnosti v globalizovaném světě a EU. V kap. 7.3 představuje pro EU-27 program Prosperita a následně v kap. 7.4 měření potenciálu konkurenceschopnosti. V samostatné kapitole 7.5 je probírána Strategie Evropa 2020 z hlediska konkurenceschopnosti podmíněné inovacemi. Na tuto pasáž navazuje kap. 7.6 o ČR a jejím vývoji z hlediska potenciálu konkurenceschopnosti podmíněného inovacemi. Následně jsou prezentovány Ročenky konkurenceschopnosti ČR a v nich obsažené inovace. Produkční systémy svým managementem a proces marketingu konkurenceschopnosti navazují na procesy inovačního a inovativního marketingu, které pracují s konkurenčními výhodami (výhody plynou často z inovací) produktů a služeb jako s motivy pro koupi. Producenti mohou tak využít spojení typologií konkurenčních výhod komplexního produktu (kap. 7.10), typologie konkurenčních výhod firmy (kap. 7.11) a stanovení jejich intenzity a pro jejich strukturalizaci využít dále typologií inovací produktů a služeb (srov. kap. 3.6, 3.8). Výše uvedené aktivity završuje manažerský management inženýrství konkurenceschopnosti.

Na závěr přeji všem čtenářům a uživatelům, aby v monografii našli spoustu inspirací a vždy nad každou kapitolou a subkapitolou přemýšleli z hlediska toho, jak poznatky v ní obsažené využít ve své praxi.

V Praze dne 1. 5. 2012
RNDr. Ludvík Čichovský, CSc, MBA

2. Inovační potenciál EU-27 a ČR

2.1 EU a její inovační potenciál v letech 2007 – 2013

Pro roky 2007 až 2013 EU-27 uvádí jako jednu z priorit program Prosperita, který zahrnuje čtyři základní kroky: marketing – inovace – vyšší konkurenceschopnost a vyšší prosperitu jako cílový stav. Na tyto čtyři kroky jsou navázány konkrétní programové priority, dotační tituly a operační programy pro jednotlivé země EU-27. Již v roce 2008 EU-27 provedla několik základních korekcí tohoto programu s ohledem na hospodářskou krizi v letech 2008 – 2011 a dále s ohledem na krizovou situaci v Eurozóně, neboť ta vyžadovala razantní manažerský zásah do celé struktury zemí EU-27, vytyčených priorit a programů.

Petrová (2009) prokázala, že státy, které dotují významně výdaje na vědu a výzkum, se současně dostávají na čelné pozice v prosperitě. ČR např. v roce 1997 vynakládala 1,1% HDP a v roce 2007 1,5% HDP na vědu a výzkum, zatímco Švédsko v roce 1997 již 3,48% HDP a v roce 2007 pak 3,53% HDP. Státy OECD v roce 1997 vydávaly průměrně 2,1% a v roce 2007 pak 2,35% HDP, země EU-27 vydávaly v roce 1997 1,7% HDP a v roce 2007 již 1,85 %. Z uvedeného vyplývá, že ČR je hluboko pod průměrem zemí OECD i pod průměrem zemí EU-27 v dotování vědy a výzkumu.

V rámci prioritních programů EU byl pro ČR vytvořen Operační program Výzkum a vývoj pro inovace (OP VaVpI), který spadá mezi tematické operační programy v cíli „Konvergence“ a z pohledu finančních prostředků je čtvrtým největším českým operačním programem: z fondů EU je pro něj vyčleněno 2,07 mld. € (cca 58,39 mld. Kč), což činí přibližně 7,76 % veškerých prostředků určených z fondů EU pro Českou republiku. Z českých veřejných zdrojů má být navíc financování programu navýšeno o dalších 0,36 mld. €. Operační program Výzkum a vývoj pro inovace je zaměřený na posilování výzkumného, vývojového a proinovačního potenciálu ČR, a to především prostřednictvím vysokých škol, výzkumných institucí a jejich spolupráce se soukromým sektorem. Podporuje také vybavení výzkumných pracovišť moderní technikou, budování nových výzkumných pracovišť a zvyšování kapacity terciárního vzdělávání.

Zájemce o strukturu cílů, programů a os priority na roky 2007 až 2013 odkazuji na zdroje www.eu.com. Vývoj globálního inovačního indexu pro roky 2009 a 2010 států světa včetně EU-27 zájemce nalezne na http://www.innovationmanagement.se/2010/08/30/global-innovation-index-2009-2010-from-insead/, tentýž index GII pro roky 2010 až 2011 včetně zemí EU-27 nalezne na http://globalinnovationindex.org/gii/main/analysis/rankings.cfm.

2.2 Inovační politika ČR pro vytváření proinovačního prostředí

V ČR po roce 1989 vznikala na celé řadě pracovišť, tedy na VŠ, jednotlivých ministerstvech a na organizacích typu Czechtrade a Czechinvest celá řada dokumentů, jejichž cílem bylo provést vždy stavovou analýzu problematiky inovací a inovačního potenciálu a následně s ohledem na vývoj inovačního potenciálu zemí EU a nejrozvinutějších zemí světa předikovat, jak by se měla inovační strategie v ČR trendově ubírat. Je třeba si uvědomit s plnou odpovědností, že ve vyspělých ekonomikách patří právě politika vytváření proinovačního prostředí k účinným a rozhodujícím rolím moderního státu, který by měl ve veřejném zájmu a v zájmu budoucího vývoje směrem k vyšší konkurenceschopnosti a prosperitě vykonávat. Státní koordinace politik proinovačního prostředí na národní, ale také krajských a regionálních i odvětvových úrovních, má své nezastupitelné místo. Od roku 1999 každoročně je v ČR vydáván přehled s názvem „Průvodce systémem veřejné podpory výzkumu a vývoje v ČR“, který se stal koncentrovaným dokumentem hodnotícím vždy předchozí rok a ukazující státní podporu výzkumu a vývoje pro inovace na rok následující (http://www.nanotechnologie.cz/storage/Pruvodce systemem verejne podpory vyzkumu a vyvoje v CR 2010.pdf).

2.2.1 Východiska pro zpracování Národní inovační strategie ČR pro roky 2004 až 2008.

V roce 2002 při hledání východisek pro zpracování Národní inovační strategie ČR bylo využito převzatého systému hodnocení nazvaného Evropský inovační zpravodaj (European Innovation Scoreboard, zkratka EIS). EIS poskytuje porovnání výkonnosti států EU v oblasti inovací. Zahrnuje také Chorvatsko, Turecko, Island, Norsko, Švýcarsko, Japonsko, USA, Austrálii, Kanadu a Izrael. Vychází každoročně od roku 2001.

V EIS pro rok 2002 se využívala hodnotící škála ze 17 indikátorů, vybraných na základě zevrubných studií z oblastí:

- lidské zdroje,

- tvorba poznatků,

- přenos a využití poznatků financování inovací, inovační výstupy a trhy.

Převzatý systém se koncentroval na hodnocení ČR v rámci inovační pozice Evropské unie vůči zbytku světa, jejích jednotlivých členských zemí vůči průměru EU. Po dvou letech příprav byla v roce 2003 dána do připomínkového řízeníNárodní inovační strategie,která byla následně schválena usnesením vlády č. 270 ze dne 24. března 2004. Byl tak poprvé v ČR představen dokument specifikující politiky a také strategie a to je podstatné, pro vytváření proinovačního prostředí v ČR se státní podporou. Je však otázkou, zda-li tato politika nebyla vynucena v rámci přístupových jednání o vstupu ČR do EU.

Uvedená Národní inovační strategie pracovala s definicí inovace podle dokumentu Evropské komise COM (2003) čl. 112:„Inovace je obnova a rozšíření škály výrobků a služeb a s nimi spojených trhů, vytvoření nových metod výroby, dodávek a distribuce, zavedení změn řízení, organizace práce, pracovních podmínek a kvalifikace pracovní síly.“

Současně využívala I. verze Oslo manuálu pro statistické hodnocení inovací
–Oslo manuál (OECD, 1997) zaměřující se především na technické inovace produktů (výrobků a služeb) a procesů (TIPP) – technological product and process innovations. „TIPP zahrnují technicky realizované nové produkty a procesy a významná technická zdokonalení produktů a procesů. TIPP byly realizovány, jestliže byly zavedeny na trh (inovovaný produkt) nebo užity ve výrobním procesu (inovace způsobu zpracování). TIPP se týkají řady vědeckých, technických, organizačních, finančních a obchodních činností.“

Oslo manuál rozlišuje mezi TIPP a jinými inovacemi (nové nebo zdokonalené řízení apod.). Od TIPP rozlišuje tak organizační inovace (týkající se organizačních struktur, metod řízení, firemních strategií) a ostatní změny ve výrobcích a procesech (estetického charakteru, módní změny apod.).

2.2.2 Co ukázalo hodnocení Inovačního potenciálu ČR v roce 2004?

V úvodních kapitolách Národní inovační strategie z r. 2004lze zjistit, že vzájemné srovnávání členských zemí a časový průběh jednotlivých ukazatelů jsou velmi významnými indikátory vývoje směrem k budování znalostní ekonomiky. Pozici České republiky podle posledního vydání EIS (r. 2004) charakterizuje tzv. souhrnný inovační index (SII). Podle něj ČR zaostávala s hodnotou 0,27 daleko za průměrem EU-15 (0,40), nemluvě pak o vedoucím Japonsku (hodnota SII = 0,77), USA (SII = 0,70). Před ČR se umístily státy: Slovinsko, Estonsko a překvapivě i nečlen EU – Bulharsko.

Srovnání jednotlivých ukazatelů ukazuje jednoznačně největší slabiny českého inovačního prostředí (pořadí dle výsledků srovnání, nikoli dle absolutní závažnosti) v roce 2004 v oblastech:

- Počtu podaných přihlášek patentů všeho druhu; nejhorší pozici vůbec má ČR u hi-tech patentů, podaných u amerického patentového úřadu, (2 – 4 bodů ze 100), jen o něco lepší je situace u evropských patentů.

- Výraznou slabinou jemalápodpora spin off firem v jejich ranném stadiu vývoje(4 body ze 100).

- Vzdělávání– v počtu studujících na vysokých školách VŠ v oborech přírodní vědy a inženýrská studia, stejně jako terciárního vzdělávání a celoživotního vzdělávání zaostává ČR za průměrem EU-15, ale i za průměrem EU-25 (hodnota relevantních ukazatelů 50 – 60 ze 100).

- Financování výzkumu a vývoje(VaV): náklady na VaV z veřejných rozpočtů (70 bodů), ale zejména v soukromé sféře (59 bodů).

- Rizikového kapitálu pro hi-tech obory(55 bodů ze 100).

- Ukazatelů „Nové produkty pro firmy“ (hodnota 43) a „Přidaná hodnota z výroby hi-tech produktů“ (hodnota 56 bodů).

V roce 2005 Jáč, Rydvalová a Žižka (2005) shrnuli zkušenosti v oblasti inovačních politik pro malé a střední podnikání v monografii, která odpovídala na otázky:

1/ Jak a proč inovovat?
2/ Jak upevnit s využitím inovací konkurenční pozici?
3/ Jak vytvářet klastrová a odvětvová seskupení?

Ze státního rozpočtu byly podporovány programy zaměřené na inovace s názvy: Záruka, Trh, Progres, Design, Poradenství, Aliance. Ty navazovaly na rámcové programy EU. Kromě toho se inovace podporovaly také v českých aplikacích širokého spektra operačních programů EU.

Pro rozvoj inovačního prostředí doporučovala EU jednotlivým členským zemím také sestavení a realizaci Národní klastrové strategie. Přestože se na MPO ČR v roce 2004 dokument s uvedeným názvem podařilo sestavit, evaluace plnění Národní klastrové strategie nikdy neproběhla (http://www.mpo.cz/dokument74632.html). Hlavním nástrojem plnění klastrové strategie V ČR v letech 2005 až 2008 byl program KLASTRY Operačního programu Průmysl a podnikání. Evaluace programu KLASTRY proběhla v rámci následujících hodnotících studií Operačního programu Průmysl a podnikání, které Ministerstvo průmyslu a obchodu zaslalo v příloze v elektronické podobě:

- Příloha č. 1: „Celkové vyhodnocení výsledků a dopadů realizace Operačního programu Průmysl a podnikání 2004 – 2006“ (zpracovatel projektu: Deloitte BPO G&I, a.s.; termín zpracování projektu: květen – listopad 2008),

- Příloha č. 2: „Vyhodnocení dopadů realizace Operačního programu Průmysl a podnikání 2004 – 2006 na hospodářský vývoj v regionech soudržnosti České republiky“ (zpracovatel projektu: Berman Group – služby ekonomického rozvoje, s.r.o.; termín zpracování projektu: srpen – listopad 2008),

- Příloha č. 3: „Vyhodnocení realizace projektů Operačního programu Průmysl a podnikání 2004 – 2006 v oblasti výzkumu a vývoje a jejich vliv na inovační potenciál regionů ČR“ (zpracovatel projektu: Technologické centrum Akademie věd ČR; termín zpracování projektu: srpen – listopad 2008).

Koncepční záměry v oblasti podpory inovací ve struktuře klastrů a jejich dalšího rozvoje jsou v současnosti připravovány na úrovni Evropské unie a nová Národní klastrová strategie není podle informací z MPO ČR z 28.5.2010 plánována. Lze očekávat, že v dalším programovém období bude Ministerstvo průmyslu a obchodu postupovat v souladu s rámcovou strategií EU pro tuto oblast – tj. především se zaměřením na hodnocení výkonnosti klastrových iniciativ podle stanovených a akceptovaných metodik a případná podpora bude pouze u těch iniciativ, které vyhoví hodnocení klastrové excelence. Struktura dalšího programového období včetně oblastí podpory v České republice v současnosti není stanovena. Vzhledem k tomu, že EU podporuje program inovace v rámci programu Klastry na roky 2007– 2013, lze konstatovat, že do konce období (v roce 2013) je podpora inovací v systému klastrů v ČR zahrnuta v programu SPOLUPRÁCE Operačního programu Podnikání a inovace, který podporuje rozvoj klastrů s převažujícím zaměřením na vědu, výzkum a inovace. Podpora je poskytována formou dotace. Aktuální II. výzva programu SPOLUPRÁCE obsahuje možnost další podpory pro klastry ve formě zapojení do přeshraničního projektu kolektivního výzkumu v rámci projektu CORNET 7. rámcového programu EU. Podpora je poskytována formou dotace. Kromě programu SPOLUPRÁCE nepoužívá Ministerstvo průmyslu a obchodu ČR jiné nástroje podpory klastrů. Po celou dobu v ČR funguje Národní klastrová asociace (NCA), která sdružuje subjekty a jednotlivce s cílem koordinovaného a udržitelného rozvoje klastrových iniciativ a jejich inovací a rozvíjení klastrové politiky v České republice na bázi koncentrace znalostí, zkušeností a expertízy pro posílení konkurenceschopnosti ČR (http://www.nca.cz/cs). Pozici ČR (CZ) zobrazuje v obr. 2.1, v diagramu závislosti Summary inovation index a průměrné hodnoty poměru SII uvádí obr. 2.1, kde pozice CZ je k roku 2005 znázorněna ve III. kvadrantu.

V lednu 2009 prezentoval prof. Soumitra Dutta z francouzské ekonomické školy INSEAD globální inovační index – GII (http://www.romansterly.com/inovacni-vykonnost-zemi-evropske-unie-–-komparativni-analyza). Jeho klasifikace je založena na indikátorech jako jsou: množství uživatelů internetu, snadnost založení firmy nebo stabilita bankovního sektoru. Tyto faktory rozdělil na ty, které ovlivňují vstupy (instituce a vládní politiky, trh práce, infrastruktura, technologická vyspělost, atd.) a říkají, jak země stimulují tvorbu inovací, a na výstupy, které ukazují, jak efektivně země přeměňují inovace v benefity (znalosti, konkurenceschopnost, bohatství). V roce 2009 – 2010 se ČR v GII umístila na 33. místě s hodnotou 3,77, v roce 2010 – 2011 se ČR pak umístila na 28. místě na světě s hodnotou indexu GII 47.30.

Inovační výkonnost české ekonomiky k roku 2010 podrobně prezentuje kolektiv CES VŠEM, NOZV NVF (2010) v monografii s názvem Konkurenční schopnost ČR (str. 93 – 104). V tab. 2.1 jsou prezentovány informace, kolik % HDP vydává ČR ve srovnání se zeměmi EU-27 a EU-15 na VaV v letech 2000 až 2008.

Obr. 2.1 Pozice ČR (CZ) v diagramu závislosti Summary inovation index a průměrné hodnoty poměru SII - rok 2005.

Zdroj: www.ikaros.cz/evropsky-inovacni-zpravodaj-european-innovation-scoreboard-eis

Poznámka:Vertikální osa y zastupuje Souhrnný inovační index. Horizontální osa x zastupuje trend (průměrná roční míra růstu SII). Přerušované čáry ukazují průměr v daném souboru zemí (EU 25) a dělí rovinu na čtyři kvadranty. Státy nad průměrem, vyznačeném na ose y, mají nadprůměrný Souhrnný inovační index. Státy napravo od průměru, vyznačeného na ose x, vykazují trend vyšší, než je průměrný evropský trend SII.

Tab. 2.1 Struktura výdajů na VaV v sektoru provádění v porovnání ČR, EU-27 a EU-15 v % HDP.

Podniky

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

2008

EU-27

1,20

1,21

1,20

1,19

1,16

1,15

1,18

1,19

1,21

EU-15

1,25

1,26

1,25

1,23

1,21

1,20

1,23

1,25

1,28

ČR

0,73

0,72

0,73

0,76

0,78

0,89

0,29

0,95

0,91

Zdroj: EUROSTAT – New Cronos Science and Technology (9.9. 2010)

Souhrnný inovační ukazatel ve formátu SII dává přehled o inovační výkonnosti jednotlivých zemí (obr. 2.2, 2.3). Pro jeho vypočítání se používá 25 inovačních indikátorů. V obr. 2.2 je tento index prezentován k roku 2007 pro státy EU. Česká republika v té době patřila s indexem SII o hodnotě 0,36 pod průměr EU-27, který byl 0,45.

Obr. 2.2Srovnání zemí EU-27 včetně ČR z hlediska SII (Summary Innovation index)

Zdroj: European Innovation Scoreboard 2007

Obr. 2.3 Souhrnný inovační index (SII) ČR v roce 2010 v rámci zemí EU

Zdroj: IUS 2010

2.2.3 Východiska pro Národní politiku výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015

Při přípravě uvedení Národní politiky byly nejprve zpracovány stavové multiparametrické analýzy inovačního prostředí ČR studie, které byly sumarizovány do monografií:

- Zelená kniha výzkumu, vývoje a inovací v ČR (Klusáček, Kučera, Pazour, 2008a),

- Bílá kniha výzkumu, vývoje a inovací v ČR (Klusáček, Kučera, Pazour, 2008b),

- Kniha zahraničních dobrých praxí při realizaci politik výzkumu, vývoje a inovací (Klusáček a kol.,2008)

- Analýza inovačního potenciálu krajů ČR (Pokorný a kol., 2008).

V těchto monografiích jsou prezentovány také tabelární a grafické přehledy dokumentující stav k roku 2008.

Podle Frankové (2011) však při stanovení uvedených východisek byla podceněna na úrovni podkladových materiálů (a autor této kapitoly se s tím ztotožňuje) celá řada významných hledisek, počínaje integrací kreativity do inovací a konče psychologickými, sociologickými a demografickými vlivy jak na kreativitu, tak i na inovace ve smyslu Cropleyho modelu známého již od roku 1999 v krocích informace – inkubace – iluminace – verifikace – komunikace – validizace – inovace – aplikace inovací – tvorba nových konkurenčních výhod – motivy pro koupi a využití. Podobně nebyl využit ani Guilfordův model myšlení pro proces životního cyklu invence – kreativita – inovace.

Ve východiscích také podle Čichovského (2011a,b) a podle Zuzáka (2011) absentuje model, respektive popsání procesního modelu, jak se z jednotlivých typů inovací a jejich typologií produktových, služeb, marketingových, organizační struktury, technologických aj. vytvářejí v očích zákazníků, kupujících, spotřebitelů, klientů a uživatelů konkurenční výhody, které v jejich Guilfordově myšlení představuji motivy pro koupi v realizovaném nákupním chování a rozhodování.

2.2.4 Národní politika výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta
2009 – 2015

Pro období let 2009 až 2015 byla dne 8. června 2009 usnesením č. 729 schválena vládou ČR Národní politika výzkumu, vývoje a inovací České republiky na léta 2009 až 2015, která nahrazuje dosavadní Národní politiku výzkumu a vývoje ČR na léta 2004 – 2008. Národní politika výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2015 (dále jen VaVaI) je strategickým dokumentem – jedním ze základních nástrojů pro realizaci Reformy systému výzkumu, vývoje a inovací, která byla schválena vládou 26. března 2008, usnesením č. 287.

Národní politika rovněž přihlíží i k závazným a doporučujícím dokumentům orgánů Evropské unie, pozornost je v tomto dokumentu věnována i operačním programům podílově financovaným ze strukturálních fondů EU, protože ty výrazně ovlivní základnu VaVaI v ČR a její rozvoj. Národní politika VaVaI má šest částí, které na sebe navazují:

1. Východiska NP VaVaI,

2. Hlavní principy NP VaVaI,

3. Cíle a aktivity NP VaVaI,

4. Hlavní principy VaVaI po roce 2015,

5. Nároky a dopady,

6. Priority aplikovaného výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2011.

Východiska NP VaVaI- stanovují základní cíle politiky a popisují jednotlivé kroky postupu.Hlavní principy NP VaVaIpak specifikuji, že cílem politiky je vytvořit rámec pro realizaci opatření v oblasti VaVaI stimulující rozvoj znalostní společnosti, který povede k dalšímu růstu konkurenceschopnosti české ekonomiky a ke zlepšení kvality života v ČR. Cíle a aktivity NP VaVaI- je stanoveno celkem devět cílů, které vycházejí z hodnocení stavu v ČR a možností využití zahraničních zkušeností:

Cíl 1:Zavést strategické řízení VaVaI na všech úrovních– úkolem je zavést strategické řízení, založené na systematické analytické činnosti a důsledném vyhodnocování dopadů Národní politiky VaVaI. Zavedení strategického řízení je rovněž klíčové pro jednotlivé výzkumné organizace.

Cíl 2:Zacílit veřejnou podporu VaVaI na potřeby udržitelného rozvoje– priority aplikovaného výzkumu, vývoje a inovací budou stanoveny podle cílů, kterých má být dosaženo ve vazbě na potřeby udržitelného rozvoje ČR ve všech třech jeho pilířích (ekonomický, sociální a environmentální rozvoj).

Cíl 3:Zvýšit efektivitu sytému veřejné podpory VaVaI– cílem je nastavit mechanismy pro poskytování, využití a evaluaci veřejné podpory VaVaI tak, aby tato podpora přispívala k excelenci českého výzkumu a využitelnésti výsledků VaV v inovacích.

Cíl 4:Využívat výsledky VaV v inovacích a zlepšit spolupráci veřejného a soukromého sektoru ve VaVaI –zajistit dostatečné množství poznatků využitelných v praxi, vytvoření mechanismů pro snadný, rychlý přenos těchto poznatků do praxe, využívání nových poznatků VaV v inovacích.

Cíl 5:Zlepšit zapojení ČR do mezinárodní spolupráce VaVaI– nezbytný požadavek pro udržení konkurenceschopnosti a tempa světového technologického vývoje ve všech oblastech spolupráce na mezinárodní úrovni.

Cíl 6:Zajistit kvalitní lidské zdroje pro VaVaI– dostatek kvalitních výzkumných pracovníků a kvalitních absolventů vysokých škol.

Cíl 7:Vytvořit v ČR prostředí stimulující VaVaI– jde o vznik proinovačního prostředí, které bude stimulovat podnikatelské a výzkumné aktivity a vytvářet příznivé podmínky pro zvyšování zájmu o výsledky VaVaI.

Cíl 8:Zajistit účinné vazby na politiky v jiných oblastech– koordinovat činnosti jednotlivých subjektů veřejné správy, implementačních agentur a dalších poskytovatelů veřejné podpory VaVaI tak, aby se jednotlivá opatření účelně doplňovala a synergicky připívala k růstu konkurenceschopnosti české ekonomiky a kvality života obyvatel.

Cíl 9:Důsledně hodnotit systém VaVaI– zavést systém kontinuálního hodnocení VaVaI v ČR na všech úrovních, který bude zajišťovat dostatečnou efektivitu prostředků investovaných do VaVaI.

Na inovace a vědu a výzkum však je třeba nahlížet optikou nikoliv stavu, ale trendů a dynamiky (Komai, 2010). Podle Čichovského (2011b), strategie VaVaI zacílená jen na znalosti, informace a inovace v EU není zcela správná, protože strategickým trendem by měly být kroky:

státní podpora trendu růstu – znalosti – marketingová práce s informacemi – inovace – vyšší konkurenceschopnost – vyšší prosperita (subjektů, odvětví, regionů, států, EU).

Na uvedené navazuje i Malý (2011), který na semináři konaném 6. 5 2011 v Brně s názvem Vyhodnocení Lisabonské strategie – vliv na konkurenceschopnost EU a členských států prezentoval, že strategie EU je roztříštěná do řady priorit, ale chybí hlavní nosná osa ve smyslu výše napsaných kroků.

Hlavní principy VaVaI po roce 2015 – VaVaI bude i nadále jednou z hlavních priorit společenského rozvoje a bude významnou měrou přispívat k růstu hospodářské úrovně a kvality života společnosti. Národní politika VaVaI bude mít dopady na rozvoj ekonomiky a konkurenceschopnosti ČR, kvalitu života, společenský rozvoj i další oblasti (zdraví obyvatel, životní prostředí atd.) Její úspěšné naplňování bude vyžadovat úpravy legislativy i státního rozpočtu ČR. Mezi priority aplikovaného výzkumu, vývoje a inovací ČR na léta 2009 – 2011 patří: biologické a ekologické aspekty udržitelného rozvoje, molekulární biologie a biotechnologie, energetické zdroje, materiálový výzkum, konkurenceschopné strojírenství, informační společnost, bezpečnost a obrana, priority rozvoje české společnosti.

Principy VaVaI ČR po roce 2015 budou vycházet ze tří základních scénářů jak ukazuje obr. 2.4.

Obr. 2.4Tři scénáře pro Evropu do roku 2020

Zdroj: http://www.businessinfo.cz/cz/clanek/politiky-eu/strategie-evropa-2020/1000521/58802/?page=2

První scénář je založen na udržitelném oživení ekonomiky v delším horizontu po krizovém období, kdy se očekává, že inovace a inovační potenciál zcela vrátí Evropu a státy EU-27 na předchozí cestu růstu směrem k vyšší konkurenceschopnosti a vyšší prosperitě. Druhý scénář předpokládá, že hospodářská krize v letech 2007 – 2013 se projeví trvalou ztrátou bohatství a inovačního potenciálu a bude proto nutné stavět inovační prognózy a strategii na porušeném trendovém základu. Z něj se bude odvíjet potenciál inovační směrem k vyšší konkurenceschopnosti a vyšší prosperitě. Třetí scénář počítá pak s krizovou variantou, že po celé období do roku 2020, bude vývoj podstupovat proces trvalého ztrácení inovačního potenciálu, neboť energie lidí bude třeba více k řešení palčivých otázek ekonomických a evolučně environmentálních.

V roce 2010 Centrum ekonomických studií – CES VŠEM(www.vsem.cz)zorganizovalo mezinárodní konferenci, která zhodnotila sociální dimenzi inovací pro život lidí v zemích EU-27 včetně ČR. Výsledky jsou sumarizovány v monografii (Müller, Roth, Žák, 2010). Dne 28.3. 2011 NERV prezentoval dokument Doporučení v oblasti zkvalitňování charakteristik podnikání a inovací. Podle Prof. Mejstříka je potřeba v ČR aplikovat zejména tzv.strategii 3 I – cesta zlepšené dopravní infrastruktury, zlepšených institucí a inovací.„Je potřeba dobudovat silniční a železniční síť a napojit je na zahraniční dopravní sítě, budovat regionální letiště. Stejně tak má pokračovat rozvoj moderní telekomunikační infrastruktury s napojení na satelitní služby a zrychlit digitalizaci informačních služeb,“vypočítává doporučení NERV ekonom Prof. Mejstřík. Ke zlepšení inovací v České republice je podle NERVu potřeba například revidovat systém hodnocení výsledků aplikovaného výzkumu a experimentálního vývoje ve výzkumných organizacích a formulovat na to navazující předpis rozdělování institucionálních prostředků na tyto činnosti. Potřeba je také zlepšit právní rámec pro spolupráci mezi výzkumnými organizacemi a firmami nebo stimulovat nabídku programů vysokých škol a celoživotního vzdělávání v oblasti inovativního „podnikatelství“. Uvedená doporučení jsou sumarizována v dokumentu Národní ekonomické rady vlády (Mejstřík a kol, 2011) kap. 7 a 8.

Literatura:

Čichovský L. (2010):Marketingový výzkum.1. vydání. Praha. VŠEM. s. 320. ISBN 978-80-86730-75-2.

Čichovský L. (2011a): Jak využívat Goods - Direct a Services - Direct logiku v marketingu a při inovacích.www.marketingovenoviny.cz. 10. 10. 2011

Čichovský L. (2011b): Je v dokumentu Strategie Evropa 2020 růst založený jen na znalostech a informacích správný?  www.marketingovenoviny.cz. 15.12.2011.

Franková E. (2011):Kreativita a inovace v organizaci.1. Vydání. Grada. s. 252. ISBN 978-80-247-3317-3.

Hájek O., Hrabicová Š., Novosák J. (2010): O některých prostorových souvislostech spolupráce a konkurenceschopnosti.Journal of Competitiveness.2/2010, s. 3–14.

Jáč I., Rydvalová P., Žižka M. (2008):Inovace v malém a středním podnikání.1. vydání. Brno, Computerpress, s. 169. ISBN 80-251-0853-8

Klusáček K, Kučera Z., Pazour M. (2008a):Zelená kniha výzkumu, vývoje a inovací v ČR.1. vydání. Praha Technologické centrum AV. s. 100. ISBN 978-80-86429-89-2.

Klusáček K., Kučera Z., Pazour M. (2008b):Bílá kniha výzkumu, vývoje a inovací v ČR.1. vydání. Praha Technologické centrum AV. s.96. ISBN 978-80-86429-99-1.

Klusáček K. a dalších 11 autorů (2008)Kniha zahraničních dobrých praxí při realizaci politik výzkumu, vývoje a inovací,1. vydání. Praha. Technologické centrum AV. s.96. ISBN 978-80-7409-000-1.

Klváčová E. (2008):Evropský a americký model konkurenceschopnosti.In Klváčová E., Malý J., Mráček K. (2008):Různé cesty ke konkurenceschopnosti EU versus USA.1. vydání. Praha. Professional Publishing. s. 295. ISBN 978-80-86946-84-9

Klváčová E., Malý J., Mráček K. (2008):Různé cesty ke konkurenceschopnosti EU versus USA.1. vydání. Praha. Professional Publishing. s. 295. ISBN 978-80-86946-84-9

Komai J. (2011):Inovace a dynamika: vzájemná vazba mezi systémy a technickým pokrokem.Scientia et Societa. 3/10. s.75-110.

Kumar N. (2008): Marketing jako strategie vedoucí k úspěchu. 1. vydání, Praha, Grada. s. 235. ISBN 978-80-247-2439-3.

Lošťáková a dalších 18 autorů (2009):Diferencované řízení vztahů se zákazníky1. vydání. Praha. Grada a.s. 268. ISBN 978-80-247-3155-1.

Malý J. (2008):Evropská integrace zlepšuje mezinárodní ekonomické postavení členských zemí EU.in Klváčová E., Malý J. Mráček K. (2008):Různé cesty ke konkurenceschopnosti EU versus USA.1. vydání. Praha. Professional Publishing. s. 295. ISBN 978-80-86946-84-9

Malý J. (2009):Žebříčky konkurenceschopnosti: nespolehlivé indikátory krizemi ohrožených ekonomik.Scientia et Societa. 2/2009. s. 50–77.

Malý J. (2010):Strategie Evropa 2020: pokračování nebo odklon od končící Lisabonské strategie.Scientia et Societa, 3/10, s. 6–26.

Malý (2011):Vliv strategií konkurenceschopnosti na ekonomický vývoj EU a jejích členských států.Scientia et Societa. 2/11. s. 3–5.

MPO (2011),Identifikace klíčových faktorů sektoru průmyslu a exportu a jejich strategická analýza a zpracování vstupních údajů.Viz www.mpo.cz/dokument83603.html

Mráček K. (2008):Možnosti a meze výzkumných a inovačních politik při zvyšování konkurenceschopnosti ekonomiky EU.In Klváčová E., Malý J. Mráček K. (2008):Různé cesty ke konkurenceschopnosti EU versus USA.1. vydání. Praha. Professional Publishing. s. 295. ISBN 978-80-86946-84-9.

Mráček K. (2010):Účinky Lisabonské smlouvy na konkurenceschopnost a vnitřní trh EU.Scientia et Societa. 2/10 s. 6-15.

Mráček K. (2011):Strategické záměry EU k zajištění budoucí konkurenceschopnosti.
Scientia et Societa, 3/10. s. 26–38.

Müller K., Roth S., Žák M., (2010),Social Dimension of Innovation.1. Vydání. Praha. CES VŠEM, s. 248. ISBN 978-80-86131-90-0.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Moderní pojetí inovací a jejich typologií pro praxi.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.