Ema a její kouzelná ZOO

Snaživý medvídek

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Amelia Cobb

Ema a její kouzelná ZOO - Snaživý medvídek – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2021

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Nejdřív Ema spatřila jen nadýchanou bílou kuličku. Potom se ta kulička pohnula a najednou se na ni díval bílý obličejík s velkýma tmavýma očima a chlupatými oušky. „To je lední medvídek!“ vykřikla Ema.

Se zvláštním poděkováním Natalii Dohertyové

Pro Finna a Seba

Kapitola jedna

Pandí dovádění

Ema Parkerová se zachvěla a zachumlala se do kabátu. „Brrr! Dneska je fakt zima!“ postěžovala si.

„Čchi Čchi a Mej Mej to podle všeho nevadí!“ prohlásila Stefanie, ošetřovatelka pand. „Ten hustý, nadýchaný kožíšek je určitě krásně hřeje.“

Bylo zimní nedělní ráno v Záchranné zoo a Ema pomáhala Stefanii v pandím výběhu. Obě držely v rukou konev a zalévaly bambusy. Zdejší pandy Čchi Čchi a Mej Mej zbožňovaly nejrůznější ovoce, ořechy a semínka, ale šťavnatý zelený bambus, který vyrůstal v jejich výběhu, milovaly ze všeho nejvíc. A jako všechny pandy ho sežvýkaly hromadu!

„Dneska jsou opravdu rozpustilé, viď?“ prohodila Ema. Čchi Čchi honila svoji mladší sestřičku po výběhu, a když proběhla Stephanii přímo pod nohama, rošťácky zapištěla! Stephanie překvapeně vykřikla, zavrávorala a skoro ztratila rovnováhu. Musela se chytit stromu, aby neupadla.

„To bylo o vlásek!“ rozesmála se. „Dneska ráno jsem o ty uličnice už jednou málem zakopla.“

Ema moc ráda pomáhala Stephanii s péčí o pandy. Kdykoli měla chvilku času, utíkala do zoo a pomáhala tam ošetřovatelům nebo si hrála se zvířaty! Ema však nebyla návštěvnice jako většina lidí, kteří prošli bránou zoologické zahrady – ve skutečnosti v Záchranné zoo bydlela! Její prastrýček Horác byl totiž slavný badatel a odborník na zvířata, který zdejší zoologickou zahradu vybudoval, aby všechna ztracená, vyděšená a poraněná zvířata, s nimiž se setkal na svých cestách, měla bezpečné místo k životu.

Emina maminka Lucy pracovala v zoo jako veterinářka. Lucy s Emou bydlely v malém domku na konci zoologické zahrady, takže kdykoli se nějaké zvíře zranilo nebo onemocnělo, Lucy byla nablízku a mohla mu okamžitě pomoct. Ema se považovala za nejšťastnější holčičku na světě – měla kolem sebe tolik úžasných zvířat!

„Mňam. Nevím, jestli bych bambus mohl jíst každý den, ale rozhodně je moc dobrý!“ zašvitořil jí za zády hlásek. Ema se otočila a spatřila chlupatého tvorečka s velkýma zlatýma očima, který spokojeně okusoval zelený výhonek. Ohlédla se, aby se ujistila, že ji Stephanie neuslyší, a s úsměvem zašeptala: „Zlobivý Monty. Jestli Čchi Čchi s Mej Mej uvidí, že jíš jejich bambus, příšerně se rozzlobí!“

Nejenže Ema bydlela v zoologické zahradě, ale měla ještě jednu zvláštnost. O svých šestých narozeninách zjistila, že zvířata rozumějí lidské řeči. A také přišla na to, že ona dokáže rozumět zvířatům a povídat si s nimi! Nikdo jiný však o tom tajemství nevěděl – bylo to jen mezi ní a zvířaty.

Ema měla spoustu zvířecích kamarádů, ale Monty byl její nejlepší přítel. Byl to droboučký, hebký a příšerně drzý maki – nejmenší lemur na světě. Přišel do zoologické zahrady jako mládě. Byl tenkrát ještě moc maličký, než aby mohl být v zoo sám, a od té doby zůstal v domku s Emou a její maminkou!

Monty dojedl bambus a vyskočil Emě na rameno. „Pandy to neviděly! Jsou zabrané do hry,“ zašvitořil.

Ema se rozesmála, protože se pandy válely po zemi a pištěly nadšením. Byly tak roztomilé! Když je prastrýček Horác přivezl do Záchranné zoo, moc spolu nevycházely, ale teď byly největší kamarádky a vždycky si spolu užily spoustu legrace.

„Něco mě napadlo,“ zašeptala Ema Montymu. „Mohli bychom se jich zeptat, jestli nemají nějaký nápad, jak oslavit narozeniny mojí maminky!“

Lucy měla za několik dní narozeniny. Ema usoudila, že proto je její maminka v tomhle ročním období tak veselá. Většina lidí neměla vlhký, chladný leden ráda – jenže Lucy zbožňovala, když se mohla obléct do několika teplých vrstev, vyrazit ve sněhu na procházku a večer si dát šálek horké čokolády.

Stephanie na Emu zavolala z opačné strany výběhu. „Emo, potřebuju si zajít pro speciální hnojivo na bambus. Hned se vrátím.“

Super, blesklo Emě hlavou. Teď si můžu s dvojčaty bez obav popovídat. Musela se totiž chovat nanejvýš opatrně, aby se její velké tajemství neprozradilo! „Jasně,“ odpověděla a zamávala na ošetřovatelku. „Tak zatím!“

Jakmile Stephanie zmizela z dohledu, Ema se rychle otočila k pandám. „Čchi Čchi a Mej Mej! Poslechněte – moje maminka bude mít brzy narozeniny a já nevím, jak je oslavit. Nemáte náhodou nějaký nápad?“

Čchi Čchi vzrušeně vypískla a popadla plnou hrst bambusu. Mej Mej doběhla ke keři, schovala se za ním, potom vykoukla a zavolala na Emu svou odpověď.

Ema vyprskla smíchy. „Nejdřív hostina z bambusu a pak hra na schovávanou?“ zopakovala a obě pandy objala. „Je s vámi fakt legrace. Oba ty nápady jsou báječné, ale asi by se víc líbily malým pandám než dospělému člověku!“

„Kdyby tu byl Goo, mohli bychom se zeptat jeho,“ zašvitořil Monty. Lemurek takhle říkal prastrýčku Horácovi, protože jeho jméno nedokázal vyslovit.

Ema přikývla. „Máš pravdu, Monty. Vždycky k narozeninám vymyslí báječný dárek.“ Dotkla se stříbrného řetízku s přívěskem ve tvaru tlapky, který nosila kolem krku. Byl to narozeninový dárek od prastrýčka Horáce a Ema ho hlídala jako oko v hlavě – zejména proto, že díky tomuto přívěsku mohla otevírat všechny dveře v celé zoologické zahradě!

Mej Mej šťouchla do Emy čumákem a tázavě zapištěla.

Ema se usmála. „Ne, Mej Mej – nevím, kde je právě teď prastrýček Horác,“ odpověděla a jemně pošimrala malou pandu pod krkem. „Kéž bych to věděla! Před čtrnácti dny jsem od něj dostala pohlednici. To byl v Brazílii a pomáhal tam jednomu tukanovi s poraněným zobákem, ale pak zase pravděpodobně zamířil někam jinam.“

„Stýská se mi po něm. Doufám, že se Goo brzy vrátí domů,“ řekl Monty smutně a obě pandy souhlasně zabručely.

„Mně se po prastrýčku Horácovi taky stýská, ale nebojte se,“ uklidnila je Ema. „Na maminčiny narozeniny určitě dorazí!“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Ema a její kouzelná ZOO - Snaživý medvídek.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.