OSHO

Tantrická transformace

Setkání meditace lásky

O Sarahově písni pro krále

Original English title: TANTRIC TRANSFORMATION:

WHEN LOVE MEETS MEDITATION

Copyright © 1977, 2012 OSHO International Foundation.

www.osho.com/copyrights

Copyright © for Czech edition Pavel Dobrovský – BETA s. r. o., 2014

Translation © Jana Žlábková, 2014

All rights reserved. (Všechna práva vyhrazena.)

V těchto Oshových promluvách jsou použity úryvky z knihy The Royal Song of Saraha: A Study in the History of Buddhist Thought, kterou do angličtiny přeložil a okomentoval Herbert V. Guenther (1968). Všechna práva vyhrazena.

OSHO is a registered trademark of Osho International Foundation,

www.osho.com/trademarks. (OSHO je registrovaná obchodní značka

Osho International Foundation, www.osho.com/trademarks.)

Obsah této knihy je výběrem z různých hovorů, jimiž se Osho obracel k živému publiku. Všechny hovory, jež Osho pronesl, byly v úplnosti publikovány jako knihy a jsou nyní rovněž dostupné ve formě původních audionahrávek. Tyto audionahrávky lze stejně jako kompletní archiv psaných textů získat on-line (elektronicky přes internet) prostřednictvím OSHO Library na www.osho.com.

ISBN 978-80-7593-369-0 (ePub)

ISBN 978-80-7593-370-6 (mobi)

Předmluva

Sarahovy písně jsou překrásné. Tvoří samotný základ tantry. Nejprve je třeba pochopit přístup tantry k životu, tantrickou vizi. Je velmi radikální, naprosto převratná a rebelská – základem je představa světa, jenž není rozdělený na nižší a vyšší části, ale všechno tvoří jeden celek. Vyšší jde ruku v ruce s nižším. Vyšší obsahuje nižší a nižší obsahuje vyšší. Vyšší je skryto v nižším, takže nižší není třeba odmítat, odsuzovat, ničit nebo zabíjet. Nižší se musí transformovat. Musí dostat možnost stoupat vzhůru a stát se vyšším. Mezi ďáblem a bohem není nepřekonatelná propast. Ďábel nosí boha v hloubi svého srdce. Jakmile srdce začne fungovat, stane se ďábel bohem.

Proto je kořen anglického slova devil, ďábel, stejný jako základ slova divine, božský. Ďábel není protikladem božskosti. Je to božskost dosud nerozvinutá. Ďábel se snaží božskost najít. Je na cestě k božskosti, není to nepřítel, je jako semínko. Božskost je strom obsypaný květy a ďábel je semínko – a strom je ukrytý v semínku a semínko je základem stromu. Nebýt semínka, nemohl by strom existovat. Strom nemá nic proti semínku, jsou to přátelé, jsou spolu. Jed a nektar jsou dvě fáze jedné energie, stejně jako život a smrt, den a noc, láska a nenávist, sex a supervědomí.

Tantra říká, že člověk nemá nikdy nic odsuzovat – odsuzování je hloupý přístup. Když něco odsuzujete, zbavujete se možností, které jsou dostupné jen tehdy, když poznáte i to, co je níž. Neodsuzujte bahno, protože v bahně se skrývá lotos. Využijte bahno ke stvoření lotosu. Samozřejmě bahno ještě není lotos, ale může se jím stát. Kreativní duchovní člověk pomůže bahnu stvořit lotos a lotosu pak umožní osvobodit se od bahna.

Saraha je zakladatelem tantrické vize. Postoj tantry je pro nás nesmírně důležitý, především právě v tomto období dějin lidstva, kdy se možná rodí nový člověk a nové vědomí klepe na dveře, patří budoucnost tantře, protože dualistický přístup nemůže lidskou mysl dál ovládat. Tento přístup mnozí zneužívali po celá staletí, zmrzačili člověka a vyvolali v něm pocit viny. Nestvořili svobodného jedince, udělali z něj naopak vězně. Takový člověk je nešťastný, nemůže být šťastný. Ti lidé odsoudili úplně všechno, od jídla po sex, vztahy, přátelství. Odsoudili naprosto vše. Odsuzují lásku, odsuzují tělo, odsuzují mysl. Nenechali vám místečko, na kterém byste měli pocit pevné půdy pod nohama. Vzali vám všechno a člověk jen přežívá a přežívá. Takový stav už nelze dál snášet.

Tantra nabízí úplně jiný pohled, a proto jsem zvolil Sarahu. Patří mezi mé dávné oblíbence. Možná jste to jméno nikdy neslyšeli – Saraha však skutečně výrazně přispěl k vývoji lidstva. Kdybych měl uvést deset lidí, kteří byli pro lidstvo skutečným přínosem, Saraha by byl jedním z nich. A kdyby jich mělo být jen pět, ani pak bych ho nemohl vynechat.

Osho

Tantrické prožitky

1. Kapitola

Tantrická mapa

Kdo nachází potěchu v polibcích iluzorní rozkoše

a tvrdí, že jsou zcela reálné,

je jako muž, jenž opouštěje dům stojí u dveří

a žádá ženu, ať mluví o smyslových požitcích.

Z víření biotických sil v domě nicoty

povstaly nepřirozené rozkoše mající mnoho podob.

Takoví jogíni jsou oslabeni, neb se zřítili

z nebeského prostoru a propadli svodům neřestí.

Bráhman dávající planoucímu ohni

obětinu z rýže a másla

vytváří nádobu pro nebeský nektar

v bláhové naději, že je nejvyšší realitou.

Jistí lidé, kteří roznítili vnitřní teplo

a nechali ho stoupat do fontanely,

šimrají čípek jazykem jako při souloži,

zaměňují, co je svazuje, za nástroj uvolnění

a pyšně se prohlašují za jogíny.

Tantra je svoboda. Je to oproštění se od výmyslů a hrátek mysli, od všech struktur i od ostatních lidí. Tantra je prostor k bytí. Tantra je osvobození.

Není to náboženství v běžném slova smyslu. Náboženství je hra mysli a dává vám určitý vzorec. Křesťan má svůj vzorec, stejně jako ho má hinduista a muslim. Náboženství dává člověku přesně stanovený způsob a řád žití. Tantra mu veškerý řád bere.

Jakmile přestane existovat daný a vynucený řád, povstane ve vás cosi úplně jiného. Procitne ve vás to, co Lao-c’ nazývá tao a co Buddha označuje slovem dharma. Nemůžete to nijak ovlivnit, protože se to stane samo. Tantra vytváří prostor, aby se to mohlo stát. Nic nepřivolává, nic neočekává, prostě jen vytváří prostor. A jakmile je připravený, začne vše proudit dovnitř.

Povím vám hodně dávný a velmi krásný příběh…

V jedné provincii už dlouho nepršelo a všechno bylo vyschlé. Obyvatelé se nakonec rozhodli, že zavolají přivolávače deště. Žil v dost vzdáleném městě, ale poslové se za ním vydali, aby ho požádali, ať co možná nejdřív přijde a sešle na vyprahlá pole déšť.

Přivolávač deště byl moudrý stařec a slíbil, že jim pomůže. A vyžádal si prostou chatrč ve volné přírodě, kde by mohl pobývat tři dny o samotě, bez jídla a pití. Pak prý uvidí, co se dá dělat. Jeho žádost byla přijata.

Třetího dne večer začalo vydatně pršet a lidé se plni obdivu a vděčnosti vydali k chatrči a volali: „Jak jsi to dokázal? Vyprávěj, prosím!“

Přivolávač deště odvětil: „Nebylo to nijak obtížné. Tři dny jsem dával do pořádku sám sebe, protože vím, že jakmile jsem já v pořádku, bude v pořádku celý svět a sucho ustoupí dešti.“

Tantra říká, že jste-li v pořádku, je pro vás v pořádku úplně celý svět. Pokud jste v harmonii, je pro vás v harmonii celá existence. Jestliže nejste v pořádku, je v nepořádku celý svět. Ale řád nesmí být falešný a vynucený. Když se vám někdo snaží vnutit určitý řád, jste rozpolceni a v hloubi duše nemáte pořádek.

Můžete to pozorovat kolem sebe. Jste-li zlostný člověk, dokážete vnutit svou zlost druhým, a přestože ji potlačujete do nevědomí, stejně nezmizí. Možná si to plně neuvědomujete, ale zlost je uvnitř a vy ji cítíte. Proudí kdesi dole, v temném suterénu vašeho bytí, ale je tam. Můžete se navenek usmívat, a přitom je vám jasné, že zlost může kdykoli vyrazit ven. Proto není váš úsměv upřímný a opravdový. Je to pouhá snaha, a když se usmíváte, bojujete sami se sebou. A člověk, který dělá věci, k nimž ho nutí vnější svět, nemůže být v pořádku.

Tantra mluví o zcela jiném řádu. Nikomu nic nevnucujete, nesnažíte se, aby druzí přijali určitý řád. Prostě se jen zbavíte všech struktur a jste přirození a spontánní. Je to ten nejvýznamnější krok, jaký můžete od člověka žádat. Vyžaduje obrovskou odvahu, protože společnosti se nebude líbit a bude se mu snažit ze všech sil zabránit. Společnost chce určitý řád. A je spokojená, když se jím řídíte. Jakmile sejdete třeba jen o kousek z cesty, společnost se ohromně rozčílí – dav je vzteky bez sebe.

Tantra je rebelství. Neříkám, že je to revoluce, protože není ani v nejmenším spojena s politikou. Nemůže být revoluční, protože neobsahuje plán na změnu státu a společnosti. Je to rebelství, individuální rebelství. Jedinec se vymaní z daných struktur a zbaví se otroctví. A jakmile se zbavíte pout, ucítíte kolem sebe naprosto jinou existenci, jakou jste nikdy předtím nevnímali. Je to stejné, jako byste dlouho žili s páskou na očích, která najednou spadla, a vy máte oči dokořán a vidíte úplně jiný svět.

Onou páskou na očích je to, co nazýváte mysl – je to vaše myšlení, předsudky, znalosti, posvátné spisy. Z toho všeho se vytvořila silná vrstva, jež vám zatemňuje oči. Proto jste slepí, otupělí a neživí.

Tantra chce, abyste byli živí, stejně živí jako stromy, stejně živí jako řeky, stejně živí jako Slunce a Měsíc. Je to vaše přirozené právo. Jakmile se zbavíte daného řádu, nic neztratíte a naopak všechno získáte. Ať při tom ztratíte cokoli, stejně jste o nic nepřišli. K naprosté spokojenosti stačí jediný okamžik svobody. Žít stovky let pod jařmem jako otrok je naprosto nesmyslné.

Ale žít ve světě tantry vyžaduje odvahu. Je to dobrodružství. Do dnešní doby dokázalo jít touto cestou jen pár jedinců. Budoucnost je však velmi nadějná. Tantra nabývá na důležitosti. Člověk si stále víc uvědomuje, co je otroctví, a zároveň chápe, že žádná politická revoluce nebyla nikdy skutečně revoluční. Všechny politické revoluce se nakonec změnily v protirevoluční. Jakmile revolucionáři získají moc, začnou jednat protirevolučně. Moc je protirevoluční. Je v ní zabudovaný určitý mechanismus a každý, kdo se chopí moci, velmi brzy přestane být revolucionář. Moc vytváří svůj vlastní svět. Proběhlo už mnoho revolucí, ale všechny selhaly a ničemu nepomohly. A dnes už si to lidé uvědomují.

Tantra nabízí úplně jiný pohled. Není revoluční, je rebelská. Rebelství je individuální záležitost. Jste-li rebel, můžete být sami, nemusíte kvůli tomu zakládat nějakou stranu. Rebelujete sami za sebe. Uvědomte si, že se nebouříte proti společnosti, protože rebelství přesahuje hranice společnosti. Není to boj se společností, protože s tou nemá vůbec nic společného. Není to vzpoura proti otroctví, je to naprostá svoboda, schopnost být.

Podívejte se na svůj život. Jste svobodní? Nejste. Kolem vás jsou tisíce pout. Možná je radši nevidíte, protože je to hodně nepříjemný pohled. Třeba o nich ani nevíte nebo se snažíte vyhnout bolesti a utrpení. Ale to na situaci nic nemění, protože jste stále otroci. Chcete-li přejít do tantrické dimenze, musíte rozpoznat své otroctví. Jeho kořeny sahají hodně hluboko, ale jakmile si to uvědomíte, budete schopni je vytrhnout.

Přestaňte se utěšovat a chlácholit a říkat si, že je všechno v pořádku. Není. Nic není v pořádku a celý váš život je noční můra. Podívejte se na něj! Chybí v něm poezie a píseň a tanec a láska a modlitba. Není to oslava. A radost? To je pouhé slovo ze slovníku. Blaženost? Už jste o ní slyšeli, ale vůbec nic o ní nevíte. Bůh? Toho hledáte v chrámech a v kostelech. Je pravda, že lidé o těchto věcech často mluví. Ale nevědí, co říkají, a ti, kteří je poslouchají, také nic nevědí. Vše krásné jako by pozbylo smyslu a vše bezvýznamné je velmi důležité.

Člověk neustále hromadí peníze a myslí si, že dělá něco zásadního. Lidská hloupost je nekonečná. Dávejte si na ni pozor, jinak zničí celý váš život, tak jako ničila po celá staletí životy milionů lidí. Buďte bdělí a vnímaví, protože to je jediná možnost, jak se zbavíte lidské hlouposti.

Než se zaměříme na sútru, chtěl bych vás seznámit s tantrickou mapou vnitřního vědomí. Už jsem se o ní zmínil a teď bych rád dodal pár důležitých věcí.

Za prvé tantra říká, že žádný muž není jen muž a žádná žena není jen žena. Každý muž je mužem i ženou a každá žena je ženou i mužem. Adam má v sobě Evu a Eva má v sobě Adama. Ve skutečnosti nikdo není pouze Adam a nikdo není pouze Eva. Všichni jsme Adam-Eva. Tento fakt patří mezi nejvýznamnější vhledy, jakých kdy lidé dosáhli.

Současná hlubinná psychologie si tento jev uvědomuje a nazývá ho bisexualita. Ovšem tantra ho zná už pět tisíciletí. Je to jeden z největších objevů a bez něj se nedá vykročit do lidského nitra. Proč se muž zamiluje do ženy? Protože ji má uvnitř, jinak by se nemohl zamilovat. A proč se zamiluje do určité ženy? Vždyť jsou všude kolem tisíce žen, tak proč je pro něj najednou nejdůležitější právě určitá žena, jako by ostatní ženy zmizely a ona byla jedinou ženou na světě? Proč? Proč ženu přitahuje určitý muž? Proč se při prvním pohledu na něj v jejím nitru cosi rozezní? Tantra říká, že každý člověk nosí uvnitř obraz ženy či muže. Každý muž má uvnitř určitou ženu a každá žena má uvnitř určitého muže. A když někdo odpovídá danému obrazu, zamilujete se – v tom spočívá význam lásky.

Ale vy to nechápete a jen pokrčíte rameny a řeknete: „Prostě se to stalo.“ Přitom je to velmi jemný mechanismus. Proč se to stalo právě v případě té ženy? Proč to nebyla nějaká jiná? Ona žena z vnějšího světa se do jisté míry shoduje s vaším vnitřním obrazem. Rezonuje s ním. Říkáte si: „Tohle je moje žena“ nebo: „Tohle je můj muž“ a máte pocit, kterému se říká láska. Ale žena z vnějšího světa vás nemůže uspokojit, protože úplně ve všem neodpovídá vašemu vnitřnímu obrazu. Realita taková prostě není. Možná se mu trochu podobá, a proto se vám líbí a přitahuje vás, ale dříve či později se omrzí. Brzy zjistíte, že se vám na ní nelíbí tisíce věcí. Ale chvíli trvá, než je všechny rozpoznáte.

Zpočátku jste okouzleni. Ta podobnost je natolik úžasná, že vás doslova uchvátí. A postupně vidíte spoustu běžných věcí, které se s obrazem neshodují, a vy si uvědomíte, že jste dva cizí lidé. Pořád ji milujete, ale už to není ta bláznivá láska a romantická vize. A ona si také uvědomí, že se jí na vás něco líbí, ale jako celek jí vlastně nevyhovujete. Proto každý manžel hledá jinou ženu a manželka hledá jiného muže. Čeho se tím snaží dosáhnout? Proč to dělají? Proč ženy chtějí jiného manžela? K čemu je to dobré? Žena se zamiluje a po čase touží po někom jiném. Proč to tak je? Protože se potřebuje zbavit věcí, které se neshodují s jejím vnitřním obrazem. Chce poznat muže, který by dokonale odpovídal její představě. A manžel dělá totéž, i když většinou ne tak urputně a tvrdohlavě jako žena, protože manželé bývají dost unaveni. Žena si naději dokáže udržet mnohem déle.

Říká si: „Dnes, zítra nebo pozítří se můj manžel určitě změní.“ Trvá jí dvacet nebo pětadvacet let, než pochopí, že nikdo nemůže změnit toho druhého. A v padesáti letech, kdy oba prožívají menopauzu a jsou staří, si postupně uvědomí, že se vlastně vůbec nic nezměnilo. Usilovně se snažili, zkoušeli všechno možné, ale žena zůstala uvnitř stejná a muž zůstal stejný. Nikdo nemůže nikoho změnit. To je důležitá zkušenost a významné poznání.

Proto bývají staří lidé tolerantnější. Vědí, že s tím nic nenadělají. Proto bývají staří lidé vznešenější. Vědí, že věci jsou tak, jak jsou. Proto bývají staří lidé otevřenější a přístupnější. Mladí lidé jsou často zlostní a nechtějí se smířit s realitou. Snaží se všechno měnit, chtějí svět upravit k obrazu svému. Dělají, co je v jejich silách, ale stejně se nic nezmění. Nemůže se to stát, protože věci tak prostě nefungují. Muž z vnějšího světa nemůže odpovídat vnitřnímu obrazu muže a žena z vnějšího světa nemůže odpovídat vnitřnímu obrazu ženy. Proto láska přináší radost i bolest, štěstí i neštěstí. A neštěstí bývá víc než štěstí.

Co navrhuje tantra? Co bychom měli udělat? Tantra říká, že vnější svět vás nemůže nikdy plně uspokojit. Musíte se zaměřit dovnitř. Je třeba objevit svou vnitřní ženu a vnitřního muže. Musíte dosáhnout vnitřního pohlavního spojení. Je nesmírně přínosné.

Jak se to stane? Snažte se pochopit onu mapu. Mluvil jsem o sedmi čakrách, o jogínsko-tantrické fyziologii. U muže je mužským centrem múládhára a ženským centrem je svádhišthána. U ženy je múládhára ženským centrem a mužským centrem je svádhišthána a tak to pokračuje dál a dál. U šesti čaker se projevuje dualita a sedmá čakra je jednotná.

Člověk má v nitru tři dvojice. Jsou to spojení múládháry a svádhišthány, manipúry a anáhaty, višuddhi a ádžni.

Pokud energie proudí ven, potřebujete ženu z vnějšího světa. Prožijete krátký záblesk, protože pohlavní styk s takovou ženou nemůže být trvalý a rychle skončí. Na okamžik se v tom druhém úplně ztratíte. A pak se zase vrátíte zpátky a toužíte po odplatě. Proto bývá milování často spojeno s pocitem nespokojenosti. Opět jste selhali a nic nebylo přesně tak, jak jste chtěli. Dosáhli jste vrcholu, ale než jste si to stačili uvědomit, nastal pokles. Než jste dospěli na samý vrchol, ocitli jste se v údolí. Než jste mohli toho druhého pořádně poznat, nastal rozchod. Rozvody jsou tak časté, až je to děsivé. Milenci jsou nešťastní lidé, protože příliš doufají a mají velká očekávání, jež se neshodují s jejich zkušenostmi, ale oni dál a dál doufají. Ovšem stejně se nedá nic dělat. Zákony reality se nedají zrušit. Musíte je pochopit.

Setkání ve vnějším světě je vždy pomíjivé a krátkodobé, ale setkání ve vnitřním světě trvá věčně. A čím víc stoupáte, tím je věčnější. První čakra, múládhára, je u muže mužský prvek. Tantra říká, že když se muž miluje se ženou z vnějšího světa, má mít na paměti vnitřní svět. Zaměřte své vědomí dovnitř. Zapomeňte na onu ženu. Při orgasmu na toho druhého úplně zapomeňte. Zavřete oči a ponořte se dovnitř, jako když meditujete. Jakmile se energie rozvíří, nepromeškejte příležitost. Je to okamžik, kdy můžete navázat kontakt a vydat se na cestu do nitra.

Běžně bývá hodně obtížné proniknout dovnitř, ale ve chvílích milostného spojení nastane zvláštní pauza a člověk je náhle úplně jiný. Když dojde k orgasmu, začne energie těla pulzovat a každá buňka tančí v úžasném rytmu a harmonii, jakou v každodenním životě nepoznáte. A právě tento okamžik harmonie využijte jako vstupní bránu. Když se milujete, meditujte a zaměřte se do svého nitra.

V tu chvíli se brána otevře. Je to tantrický prožitek. Brána se otevře a tantra říká, že už jen proto jste šťastní a cítíte, jak k vám proudí část vnitřní blaženosti. Nevychází z ženy ani z muže, vychází z vašeho nejniternějšího bytí. Vnější svět je pouhá záminka.

Tantra neříká, že milování s člověkem z vnějšího světa je hřích. Prostě jen tvrdí, že nesahá dost daleko. Neodsuzuje ho a přijímá jeho přirozenost, ale zároveň říká, že vlnu milostného spojení můžete využít k hlubšímu průniku dovnitř. V okamžiku vzrušení opustíte zemi a jste schopni létat. Váš luk nasměruje šíp na terč. Stanete se Sarahou.

Jste-li při milování v meditativním stavu, zklidníte se a dokážete nahlédnout dovnitř. Zavřete oči, zapomenete na toho druhého a pak se to stane. Múládhára, mužské centrum, se začne přibližovat k svádhištháně, ženskému centru, a uvnitř dojde ke spojení, k pohlavnímu styku.

Cosi se stane, aniž byste si to uvědomili. Mnozí sannjásini mi o tomto psali ve svých dopisech, ale já jsem jim nikdy neodpověděl, protože by neporozuměli. Ale teď už odpovědět mohu, protože to pochopíte. Jeden sannjásin mi pořád píše a určitě je mu divné, proč neodpovídám. Doposud jste neměli mapu a já vám ji nyní dávám. Ten sannjásin napsal, že když mě poslouchá, má pocit, jako by prožíval orgasmus. Celé tělo začne pulzovat a on se cítí stejně, jako když se miluje se ženou. Přirozeně ho to udivuje. Nevnímá moje slova a zapomene na okolí, protože prožívá takové vzrušení a radost, až ho to překvapuje. Co se děje? Co cítí uvnitř?

Je to tím, že múládhára se setkává se svádhišthánou, mužské centrum se spojuje s ženským. Je to stejná radost, jako když se ponoříte do meditace nebo do modlitby. Je to mechanismus vnitřní oslavy. A jakmile se múládhára a svádhišthána setkají, uvolní se energie. Při milování se uvolňuje ženská energie a stejně tak se uvolní energie při setkání svádhišthány a múládháry a pak vystoupí do vyššího centra, do manipúry.

Manipúra je mužské centrum, anáhata je ženské centrum. Jakmile jste v harmonii a prožijete první setkání muže a ženy ve svém nitru, dojde jednoho dne k dalšímu. Nemusíte pro to vůbec nic dělat. Energie, jež se uvolnila při prvním setkání, vytváří možnost druhého setkání. A když při něm vznikne další energie, je možné, že dojde k třetímu setkání.

Při třetím setkání se spojí višuddha a ádžňá. A pokud se to stane, vytvoří se energie potřebná ke sjednocení, jež už není pouhým setkáním. Sahasrára je sama a nemá mužské ani ženské centrum. Adam a Eva se v sobě navzájem úplně rozplynou a splynou v jeden celek. Muž se stane ženou, žena se stane mužem a veškeré rozdíly zmizí. Je to absolutní a věčné setkání. Hinduisté mu říkají satčidánanda. A Ježíš ho nazývá Království boží.

Číslo sedm používají všechna náboženství. Existuje symbolika sedmi dní a sedmý den je svátek, posvátný den. Bůh šest dní pracoval a sedmý den odpočíval. A vy musíte pracovat na šesti čakrách a ta sedmá je stavem úžasného klidu, odpočinku a naprosté relaxace – došli jste domů.

Sedmá čakra odstraní pocit duality – zmizí všechny protiklady a rozdíly. Noc už není nocí a den už není dnem. Léto už není létem a zima už není zimou. Hmota už není hmotou a mysl už není myslí – dostali jste se mimo vše do transcendentálního prostoru, který Buddha nazývá nirvána.

Tři setkání a čtvrté spojení v dokonalou jednotu mají různé dimenze. Mnohokrát jsem zde mluvil o čtyřech stavech: o spánku, snění, bdění a stavu zvaném turíja, což znamená „čtvrtý“ a je to stav mimo běžné jevy. Když pracujete se sedmi čakrami, zabýváte se zároveň těmito čtyřmi stavy.

První setkání múládháry a svádhišthány je jako spánek. Dojde k němu, ale nemusíte si to uvědomit. Máte radost a cítíte uvnitř příjemnou svěžest. Jste uvolnění a odpočinutí jako po hlubokém spánku, ale nic nevidíte úplně přesně, protože je velká tma. Ve vašem nitru se setkali muž a žena, ale nebylo to vědomé setkání. Neproběhlo za denního světla. Byla temná noc. A přesto cítíte jeho následky. Vnímáte příliv energie, jiné vyzařování, úžasnou záři. Máte auru. Dokonce i ostatní lidé ucítí ve vaší přítomnosti zvláštní vibrace. Ale vy nebudete přesně vědět, co se děje, a proto se první setkání podobá spánku.

Druhé setkání je jako snění. Když se manipúra spojí s anáhatou, dojde k setkání s vnitřní ženou, jako kdybyste ji potkali ve snu. Určité věci si pamatujete, stejně jako když si ráno vybavíte sen, který se vám zdál v noci. Jsou to jen drobné útržky, pár záblesků. Většinou něco zapomenete a nepamatujete si všechno, ale na určité věci si vzpomenete. Druhé setkání se podobá snění. Do určité míry ho vnímáte a máte pocit, že se něco děje. Cítíte, jak se měníte. Vnímáte, že nastává transformace, že už nejste stejní jako dřív. Při druhém setkání si začnete uvědomovat, že zájem o muže či ženu z vnějšího světa slábne a už vás neovládá tak jako dřív.

Během prvního setkání také nastane změna, ale vy ji nevnímáte. Napadne vás, že se o toho druhého už tolik nezajímáte, ale zároveň nechápete, proč vás nepřitahuje někdo jiný. Třeba si řeknete, že vás dotyčná žena nudí a že byste byli šťastnější s nějakou jinou. Usoudíte, že by bylo dobré udělat nějakou změnu, vytvořit jiné klima, poznat ženu, která bude mít jiné vlastnosti. Ale je to pouhý odhad, protože nic nevíte přesně. Při druhém setkání cítíte, že už vás nezajímá nikdo z vnějšího světa, protože se toužíte zaměřit dovnitř. Třetí setkání je spojeno s bdělým vnímáním, je to v podstatě procitnutí. Uvědomujete si, že višuddha se setkala s ádžňou, protože k tomu dojde za denního světla. Nebo se to dá říct i jinak: první setkání proběhne uprostřed temné noci, druhé se koná za rozbřesku, na rozhraní noci a dne, a k třetímu dojde v pravé poledne – jste naprosto bdělí a všechno je čiré a jasné. Teď už víte, že jste skoncovali s vnějším světem. Neznamená to, že opustíte manželku nebo manžela, ale už nejste posedlí vnějším světem. Soucítíte s ním. Žena, která vám doposud pomáhala, zůstane vaší věrnou přítelkyní, a muž, jenž vás dovedl tak daleko, je dál vaším dobrým přítelem. Cítíte vděčnost. Jste vděční a soucítíte s ostatními lidmi.

Vždycky je to tak: jakmile se dostaví poznání, projeví se soucítění. Pokud opustíte manželku a utečete do lesů, dokazujete tím, že jste krutí a nevíte, co je soucítění. Soucítění pramení z pochopení. Jinak to prostě nejde. Jakmile pochopíte, soucítíte s druhými.

Když se Buddha stal osvíceným, první slova, která řekl svým žákům, zněla: „Rád bych zašel za Jašódharou a promluvil s ní.“ Byla to jeho manželka.

Ánandu to velmi znepokojilo. Řekl: „Jaký by mělo smysl vracet se do paláce a mluvit s ní? Vždyť jsi ji opustil a od té doby uplynulo už dvanáct let.“ A navíc mu bylo divné, jak je možné, že Buddha mluví o své manželce. Buddhové by tak neměli uvažovat.

Ánanda počkal, až všichni odejdou, a pak řekl Buddhovi: „Není to dobrý nápad. Co si o tom lidé pomyslí?“

Buddha opáčil: „Co si lidé pomyslí? Musím jí vyjádřit svou vděčnost a poděkovat jí, že mi tolik pomohla. A chci se s ní podělit o část toho, co mě potkalo – vděčím jí za mnohé. Musím za ní zajít.“

Vrátil se zpátky, vešel do paláce a spatřil svou manželku. Jašódhara pochopitelně vzplála hněvem, protože ji tehdy v noci bez jediného slova opustil. Řekla Buddhovi: „Tys mi nedůvěřoval? Mohl jsi mi říct, kam chceš jít, já jsem ta poslední žena na světě, která by ti v tom chtěla bránit. Ani natolik jsi mi nevěřil?“ A pak se rozplakala, protože v sobě dusila zlost celých dvanáct let. Ten muž utekl uprostřed noci jako zloděj, nečekaně, aniž jí předtím něco naznačil.

Buddha se omluvil. A potom pravil: „Jednal jsem neuváženě. Byl jsem nevědomý hlupák. Nedošlo mi to. Ale teď už to vím a chápu tě. Proto jsem se vrátil. Nesmírně jsi mi pomohla. Zapomeň na minulost, teď nemá smysl bědovat nad tím, co se stalo. Pohleď na mě, stalo se cosi úžasného. Přišel jsem domů. Cítil jsem, že mou hlavní povinností vůči tobě je předat ti svůj prožitek a sdílet ho s tebou.“

Zlost pominula, Jašódhara se uklidnila a podívala se na svého muže uplakanýma očima. Ohromně se změnil, už to nebyl týž člověk, jakého znala. Nebyl stejný, byl úplně jiný. Cosi z něj vyzařovalo, Jašódhara téměř viděla auru, zvláštní světlo, jež ho obklopovalo. A byl velmi klidný a vyrovnaný. Jako by tam ani nebyl, jako by nebyl přítomen. A pak se nedokázala ovládnout a vůbec si neuvědomovala, co dělá. Padla mu k nohám a požádala ho o iniciaci.

Jakmile pochopíte, musíte být soucitní. Proto svým sannjásinům neříkám, že mají opustit své rodiny. Patří tam.

O této příhodě napsal báseň Rabíndranáth Thákur. Když se Buddha vrátil, Jašódhara mu řekla: „Chci vědět jednu jedinou věc. Dosáhl jsi určitého stavu, což je zcela zjevné, a já nevím, co se s tebou stalo, ale ať je to jakkoli, odpověz mi na jednu otázku. Vážně nebylo možné, aby se to stalo tady doma?“

Buddha jí nemohl říct, že by to nešlo. Mohl být osvícený, i kdyby žil v paláci. Teď už to věděl, protože tento stav nemá nic společného s tím, je-li člověk v lesích, nebo ve městě. Důležitá je nejniternější podstata. A ta je dostupná kdekoli.

Nejprve začnete mít pocit, že o toho druhého ztrácíte zájem. Bude to podivný stav, hodně zatemnělý, jako kdybyste se dívali skrze temné sklo za mlhavého rána. Potom se vše trochu vyjasní, jako když si vybavíte část snu, a mlha už není tak hustá. Pak naplno procitnete a uvědomíte si, že se to skutečně stalo. Vnitřní žena se setkala s vnitřním mužem. Bipolarita zmizí a zbude jen naprostá jednota. Schizofrenie je tatam a vy už nejste rozpolceni.

Díky této integraci se z vás stane jedinec. Předtím jste jím nebyli, byli jste dav, byli jste mnoho lidí a měli jste spoustu podob. Náhle všechno získá správný řád. Přesně o tom je onen dávný příběh.

Přivolávač deště si vyžádal tři dny… Když se nad takovými příběhy zamyslíte, doslova užasnete, protože obsahují úžasnou symboliku. Proč tři dny? Jsou to tři stadia: spánek, snění a bdění. Ten muž se chtěl dát do pořádku. Nejprve se to stalo ve spánku, pak ve snu a nakonec v bdělém stavu. A pokud jste vy sami v pořádku, je v pořádku celá existence. Jakmile se z vás stane jedinec a rozpolcenost zmizí a vy jste celiství, je náhle úplně všechno propojeno.

Možná to bude znít trochu paradoxně, ale musím to říct: Jedinec je univerzální. Jakmile se stanete jedincem, náhle zjistíte, že jste univerzální. Do té chvíle jste si mysleli, že jste odděleni od existence, ale pak už víte, že to tak není. Adam a Eva zmizeli jeden v druhém. Právě tohoto cíle se všichni snaží tím či oním způsobem dosáhnout. Tantra je nejjistější cestou, jež k němu vede.

A ještě pár dalších věcí. Říkal jsem, že múládhára musí být uvolněná, aby energie mohla proniknout dovnitř a stoupat vzhůru. Dovnitř a vzhůru je jedno a totéž, stejně jako ven a dolů. Energie může pronikat dovnitř a stoupat vzhůru, jen když je múládhára uvolněná. Takže nejdřív musíte uvolnit múládháru.

Vaše sexuální centrum je velmi stažené. Společnost vás nutí, abyste se na něj zaměřovali, takže jste jím doslova posedlí a nedokážete ho uvolnit. Zkuste to pozorovat. Vaše genitálie jsou neustále stažené, jako byste se báli, že když je uvolníte, mohli byste něco ztratit. Společnost vás vychovává tak, abyste byli stažení. Uvolněte se a nechte věcem volný průběh. Nebojte se toho, protože strach v člověku vyvolává napětí. Zbavte se strachu. Sex je překrásný, není to hřích, je to ctnost. Jakmile se na něj začnete dívat jako na ctnost, dokážete se uvolnit.

Už jsem vám říkal, jak máte uvolnit múládháru. A také jsem mluvil o uvolnění svádhišthány, jež je centrem smrti. Nebojte se smrti. Jsou dva typy strachu ovládající lidstvo: strach ze sexu a strach ze smrti. Obojí je nebezpečné, protože vám brání v růstu. Zbavte se těchto obav.

Třetí čakra zvaná manipúra je plná negativních emocí. Proto vás rozbolí žaludek, když jste emocionálně rozrušeni. Okamžitě na něj začne působit manipúra. Ve všech jazycích světa existují věty typu: „Nemám na to žaludek.“ Je to doslova tak, protože žaludek daný problém nedokáže zpracovat. Občas se stane, že když na něco „nemáte žaludek“, pocítíte nevolnost a chce se vám zvracet. A ono to tak ve skutečnosti je, ale jde o psychické zvracení. Někdo vám něco řekl a vy to těžko snášíte a náhle je vám tak špatně, že se musíte vyzvracet, a pak se vám uleví.

V józe na to existují metody. Jogín vypije ráno hodně vody, která musí být slaná a vlažná, a pak ji vyzvrací. Pomáhá to uvolnit manipúru. Je to účinný pročišťovací proces.

Možná netušíte, že i mnohé novodobé terapie tvrdí, že zvracení napomáhá relaxaci. Využívají toho aktivní analýza a primární terapie. Uvolňuje se tím manipúra, což je v tantře a józe už velmi dlouho známý fakt.

Lidé si navykli potlačovat negativní emoce – zlost, nenávist, žárlivost a další. Potlačované emoce brání energii proudit vzhůru a jsou jako balvan ležící na cestě. Nemůžete jít dál. Skupinová terapie, gestalt terapie a podobné směry jsou nevědomě založeny na práci s manipúrou. Snaží se člověka vyprovokovat, aby na povrch vypluly takové emoce jako zlost, žárlivost, lačnost, agresivita, násilí a další negativní věci. Společnost vás naučila potlačovat vše negativní a předstírat, že všechno je pozitivní. Takový postoj je velmi nebezpečný. Předstírání je falešné, pokrytecké a potlačování je zrádné a působí ve vašem organismu jako jed.

Tantra říká, že člověk má vyjadřovat negativní věci a přijímat ty pozitivní. Pokud pocítíte zlost, nepotlačujte ji. Když se dostaví agresivita, nepotlačujte ji. Tantra neříká, že máte jít a zabít toho, kdo vás rozčílil. Říká, že existuje tisíce způsobů, jak se dají vyjádřit potlačované emoce. Můžete jít na zahradu a štípat dříví. Pozorovali jste někdy dřevorubce? Jsou klidnější než kdokoli jiný. Pozorovali jste lovce? Bývají to dobří lidé. Když loví, cosi se s nimi stane. Zabíjejí zvířata a jejich zlost a agresivita při tom zmizí. Takzvaně nenásilní lidé jsou ti nejohavnější tvorové na světě. Nejsou to dobří lidé, protože uvnitř mají sopku. Nejsou v klidu, nepřijímají sami sebe a jsou v nich ukryty nebezpečné emoce. Můžete je přímo cítit, jsou hmatatelné a doslova z takových lidí čiší.

Nebo můžete jít do lesa a křičet a ječet. Primární terapie je založená na křičení a výlevech zlosti a dalších negativních emocí. A uvolnění manipúry výrazně napomáhají i skupinová terapie a gestalt terapie.

Jakmile se manipúra uvolní, začnou být negativní a pozitivní jevy vyvážené. Když nastane stav vyváženosti, cesta se otevře a energie může postoupit výš. Manipúra je mužské centrum. Je-li blokována, energie nemůže proudit vzhůru. Proto je třeba ji uvolnit.

Při vytváření stavu rovnováhy pozitiv a negativ je velmi přínosné vyvažovat polarity. Proto v tomto ášramu využívám různé metody. Vše, co může pomoct, je přínosné, protože člověk je natolik poškozený, že je dobré používat dostupné zdroje. Možná si ani neuvědomujete, proč vám zde nabízím tolik metod: jógu, tantru, tao, džinistické, buddhistické a hinduistické metody, gestalt terapii, psychodrama, primární terapii, vyvažování polarit, rolfing, strukturální integraci. To vše máte k dispozici. Určitě jste nikdy neslyšeli, že by se v nějakém ášramu na východě používaly tyto věci. Má to svůj důvod: člověk je tak poškozený, že by měl zkoušet všechny možné zdroje. Pomoct mu může cokoli, je to jediná naděje. Jinak je ztracený.

Čtvrtá čakra se nazývá anáhata a je spojena s problémem zvaným pochybnosti. Pokud pořád o něčem pochybujete, čtvrtá čakra je uzavřena. Otevírá ji důvěra. Vše, co vyvolává pochybnosti, ničí srdce. Anáhata je srdeční čakra. Poškozuje ji velká racionalita, argumentativní logika. Ničíte ji, když je ve vás příliš mnoho Aristotela. Jejími nepřáteli jsou filozofie a skepticismus.

Chcete-li otevřít anáhatu, musíte víc důvěřovat. Poezie je užitečnější než filozofie, intuice je přínosnější než dedukce a pocity pomáhají mnohem víc než přemýšlení. Jakmile přejdete od pochybností k důvěře, anáhata se otevře a je schopna přijímat od manipúry mužskou energii. Anáhata je ženské centrum a uzavírají ji pochybnosti. Pochybování ji znehybňuje a vysušuje, takže k ní nemůže proudit mužská energie. Otevírá ji důvěra, jejíž vláha ji uvolní a dovnitř může pronikat mužská energie.

A pak je tu pátá čakra, višuddha. Tuto čakru ničí netvůrčí přístup, napodobování, papouškování, opičení se…

Povím vám vtip, který jsem nedávno četl.

Žák dostane otázku: „Na stromě sedí deset opic. Jedna skočí dolů. Kolik opic zůstane na stromě?“

A odpoví: „Žádná.“

Učitel prohlásí: „Žádná? Vždyť seskočila jenom jedna!“

A žák opáčí: „Jsou to opice. Když skočí jedna, skočí všechny.“

Když se po někom opičíte, ničíte svou višuddhu. Nikoho nenapodobujte, nebuďte imitátoři. Nesnažte se stát Buddhou ani Kristem. Dejte si pozor na takové knihy, jako jsou Čtyři knihy o následování Krista od Tomáše Kempenského. Buďte ve střehu! Napodobování vám nijak nepomůže. Višuddhu poškozuje netvůrčí přístup, imitování a posiluje ji kreativita, expresivní projev, objevování vlastního stylu života, odvaha dělat věci po svém. Umění, písně, hudba, tanec, vynalézavost, to vše vám ohromně pomůže. Buďte tvořiví a snažte se dělat věci jinak. Vnášejte do svých aktivit vlastní osobitost, aby pod nimi byl váš autentický podpis. Když zametáte podlahu, můžete to dělat po svém, stejně jako když připravujete jídlo. Kreativitu vnášejte do všeho, co děláte. Tak by to prostě mělo být. Višuddha se otevírá podle toho, nakolik jste tvořiví. A jakmile se otevře, může energie stoupat do ádžni, třetího oka, šestého centra.

Je to celý proces, kdy nejprve pročistíte všechna centra, odstraníte to, co jim škodí, a tím jim pomůžete, aby mohla přirozeně fungovat. Až odstraníte překážky, energie začne volně proudit.

Po šestém centru následuje sahasrára neboli turíja, lotos s tisícem okvětních lístků. Rozkvetete. Přesně tak to je. Člověk je strom, múládhára je kořen a sahasrára jsou květy. Jakmile strom rozkvete, vítr roznáší všude kolem vůni květů. Tohle je jediná modlitba, jediná obětina položená k nohám božskosti. Vypůjčené květiny nevoní. Když utrhnete květy z cizího stromu, ničeho nedosáhnete. Musíte sami rozkvést a nabízet jako obětiny vlastní květy.

A teď už se zaměříme na sútru. Její první část zní:

Kdo nachází potěchu v polibcích iluzorní rozkoše

a tvrdí, že jsou zcela reálné,

je jako muž, jenž opouštěje dům stojí u dveří

a žádá ženu, ať mluví o smyslových požitcích.

Polibky jsou symbolikou setkání jinu a jangu, muže a ženy, Šivy a Šakti. Když se držíte se ženou za ruce, vaše ruce se líbají, a když se svými rty dotknete jejích, je to polibek. A polibkem je i spojení pohlavních orgánů. Takže v tantře polibek symbolizuje setkání protikladů. Někdy můžete ženu políbit pouhým pohledem. Když se oči střetnou, je to také polibek. Je to setkání.

Kdo nachází potěchu v polibcích iluzorní rozkoše a tvrdí, že jsou zcela reálné… Saraha říká, že je to iluze, protože takový člověk neví, co činí. Pořád touží po tom druhém, protože ho postrádá: muž ženu, žena muže. Neustále se chtějí setkávat, ale ke skutečnému setkání nikdy nedojde. V tom spočívá ona absurdita: stále po něčem toužíte a výsledkem je věčné zklamání. Saraha říká, že nejde o skutečné setkání. K tomu dochází až v sahasháře. A pak už trvá na věky. Je opravdové. Všechna vnější setkání jsou pomíjivá a dočasná. Jsou pouhou iluzí.

Iluzorní setkání… je jako muž, jenž opouštěje dům stojí ve dveřích a žádá ženu, ať mluví o smyslových požitcích. Je to krásný příměr. Saraha říká, že když někdo drží za ruku ženu z vnějšího světa, zatímco vnitřní žena čeká, že bude moct být na věky jeho… je jako muž, jenž opouštěje dům stojí v dveřích a žádá ženu, ať mluví o smyslových požitcích.

Opouští dům. Vy také opouštíte svůj dům, svou nejniternější podstatu, a hledáte ženu ve vnějším světě – a ona je přitom uvnitř. Ať půjdete kamkoli, pokaždé ji minete. Můžete projít celý svět a potkávat různé muže a ženy. Je to iluzorní hledání duhy a vaše ruce jsou pořád prázdné. Ona žena je uvnitř a vy opouštíte dům.

Muž stojí u dveří, což je také symbolické. Neustále stojíte u dveří svých smyslů, které jsou vstupní branou. Oči jsou dveře, ruce jsou dveře, pohlavní orgány jsou dveře, uši jsou dveře – všechno jsou dveře. Člověk hledí očima, poslouchá ušima, snaží se dotýkat rukama, a přitom stále stojí u dveří a neví, jak by měl vejít do domu. Je to absurdní, protože nevíte, co je láska, a žádáte ženu, ať mluví o svých smyslových prožitcích. Myslíte si, že když vám je vylíčí, budete šťastní a blažení. Je to zaměňování menu za jídlo.

Saraha říká, že nejdřív vyjdete ven ze svého nitra – stojíte u dveří – a pak se vyptáváte, co je rozkoš, co je život, co je radost, co je bůh. A bůh čeká celou dobu uvnitř. Je tam jeho sídlo a vy se pořád ptáte druhých. Vážně si myslíte, že když je budete poslouchat, dospějete k nějakému poznání?

Z víření biotických sil v domě nicoty

povstaly nepřirozené rozkoše mající mnoho podob.

Takoví jogíni jsou oslabeni, neb se zřítili

z nebeského prostoru a propadli svodům neřestí.

Sex není vrcholem rozkoše. Je to pouhý začátek, první písmeno abecedy. Je alfou, není omegou. Sex není opravdový, není to nejvyšší blaženost, je to její ozvěna. Sahasrára je ještě daleko. Přestože je vaše pohlavní centrum trochu šťastné, je stále jen ozvěnou sahasráry. Čím víc se jí přibližujete, tím jste šťastnější.

Jakmile přejdete od múládháry k svádhištháně, máte velmi příjemný pocit. První setkání múládháry a svádhišthány přináší velkou radost. Druhé setkání je ještě radostnější. Pak dojde k třetímu setkání a člověk má pocit, že nic nemůže být radostnější, a přesto je to možné, protože je pořád hodně daleko od sahasráry, ačkoli se ona vzdálenost nedá nijak vyjádřit. Sahasrára je cosi neuvěřitelného. Je to taková blaženost, že nevnímáte sami sebe, ale je pouze naprosté blaho. Je tak velké, že nemůžete říct: „Cítím úžasnou blaženost,“ protože víte, že vy jste blažeností.

Sedmá čakra je jako zemětřesení plné přirozené blaženosti. V múládháře prožíváte radost a pak musíte projít šesti vrstvami. Mnohé se při tom vytratí a zaznívá pouhá ozvěna. Buďte ve střehu a nezaměňujte ji za skutečnost. A přesto i v ozvěně bývá záblesk reality. Najděte její nit, chyťte ji a začněte pronikat dovnitř.

Z víření biotických sil v domě nicoty povstaly nepřirozené rozkoše mající mnoho podob. Iluze o tom, že sex je nejvyšší rozkoš, vyvolává v člověku představu o důležitosti různých věcí. Peníze jsou velmi důležité, protože si za ně můžete koupit téměř cokoli, včetně sexu. Moc je důležitá, protože s její pomocí si můžete užívat sexu podle libosti, což si chudý člověk nemůže dovolit. Králové mívali tisíce manželek. Dokonce ještě ve dvacátém století měl nizám z Hajdarábádu pět set manželek. Když má někdo velkou moc, může si přirozeně užívat sexu, jak chce. Iluze o významu sexu vyvolala tisíce dalších problémů a je podstatou významu peněz, moci a prestiže.

Z víření biotických sil v domě nicoty… je to pouhá iluze, kdy si představujete, že jste šťastní. Je to autohypnóza, autosugesce. Namlouváte si, že jste blažení, plni radosti. Jen si to představte. Když držíte za ruku ženu, cítíte se skvěle, ale je to pouhá autohypnóza. Je to představa v mysli.

Z víření biotických sil… je to představa v mysli, jež rozvíří vaši bioenergii. Může se rozvířit, i když si třeba jen prohlížíte časopis Playboy. Není to skutečná osoba, ale pouhé čáry a barvy, ale energii to dokáže podnítit. Občas stačí představa v mysli a energie se rozvíří, protože se řídí vaší imaginací.

Z víření biotických sil v domě nicoty – vytváříte sny a pak je promítáte na plátno nicoty – povstaly nepřirozené rozkoše mající mnoho podob.

Když pozorujete patologické projevy lidí, nestačíte žasnout, protože mívají takové představy, až nevěříte, že je to vůbec možné. Někteří muži se nedokážou milovat se ženou, dokud se nepodívají na pornografické fotografie. Realita je pro ně méně reálná než to, co je naprosto nereálné. Takový muž se vzruší jen tím, co ve skutečnosti ani neexistuje. Copak ve svém životě nezažíváte chvíle, kdy vám realita připadá méně zajímavá než nereálné věci?

Dnes tu s námi sedí Rushma. Přijela z Nairobi. Nedávno mi řekla: „Mám tě nesmírně ráda, Osho. V Nairobi se mi o tobě zdály sny, tak jsem přijela, i když to byla velká dálka. Ale teď už není moje srdce tak rozechvělé. Co se stalo?“ Nic se nestalo, jen býváte víc zamilováni do svých představ než do reality. Pro vás je mnohem reálnější to, co je ve skutečnosti nereálné. „V Nairobi jsi měla ‚svého‘ Osha. Je to tvoje představa a já s ní nemám vůbec nic společného. Je to idea. A pak jsi sem přijela a já jsem tady a najednou se tvé představy neshodují s realitou. Přijela jsi se snem v mysli a moje realita ho zničila.“

Mějte na paměti, že je třeba přeladit vědomí z nereálných věcí na reálné. Vždy naslouchejte realitě. Dokud nebudete hodně bdělí a pozorní, budete dál vězet v pasti imaginace.

Imaginární věci bývají z mnoha důvodů uspokojivější. Máte je pod kontrolou. V představách vám patří Oshův nos tak dlouho, jak sami chcete. Můžete si myslet cokoli a nikdo vám v tom nebude bránit, protože do vašich představ nemá nikdo přístup. Máte naprostou volnost. Můžete si mě namalovat, jak chcete, můžete si mě představovat, můžete mít očekávání a stvořit mě k obrazu svému. Máte úplnou volnost a ego se cítí skvěle.

Proto se často stává, že když mistr zemře, má náhle víc žáků, než jich měl zaživa. Je-li mistr mrtvý, žáci jsou v klidu. Ale se živým mistrem mívají problémy. Buddha nikdy neměl tolik žáků jako teď, po dvaceti pěti stoletích. Ježíš měl jen dvanáct žáků a dnes jich je tolik, že tvoří polovinu populace zeměkoule. Uvědomte si, jaký to má dopad. Teď je Ježíš ve vašich rukou a můžete si s ním dělat, co se vám zlíbí. Už nežije, takže nemůže zničit vaše sny a představy. Kdyby takzvaní křesťané viděli skutečného Ježíše, zastavilo by se jim srdce. Proč? Protože by tomu nevěřili. Vytvořili si své představy, ale Ježíš je reálný člověk. Mohli byste ho najít v hospodě, jak popíjí s přáteli a povídá si s nimi. Ale pak už by nevypadal jako „jediný syn Boží“. Byl by to naprosto obyčejný syn tesaře Josefa. Ale Ježíš už nežije, takže nemůže zasahovat do vašich představ. Můžete si vytvářet vlastní obrazy a takové podoby, jaké sami chcete.

Čím je realita vzdálenější, tím silnější je imaginace. Čím jste jí blíž, tím je slabší. A dokud se nezbavíte svých představ, nebudete schopni opravdu mě vidět. A to platí o všech radostech a rozkoších.

Z víření biotických sil v domě nicoty povstaly nepřirozené rozkoše mající mnoho podob. Takoví jogíni jsou oslabeni, neb se zřítili z nebeského prostoru a propadli svodům neřestí. Máte-li příliš bujnou fantazii, ztratíte svůj nebeský prostor. Imaginace je sansára, je to váš sen. Pokud příliš sníte, přicházíte o svůj nebeský prostor, o svou božskost a nejste vědomé bytosti. Imaginace začne převažovat a stane se těžkým břemenem. Ztratíte se ve svých představách. Podlehnete fantazii a budete si myslet, že prožíváte samádhi. Stalo se to mnoha lidem, kteří tento stav považovali za samádhi. Buddha ho nazývá „klamné samádhi“. A stejně o něm mluví i Saraha. Když fantazírujete o bohu, necháváte se ovládat imaginací, vyživujete své představy a neustále je posilujete, omdlíte, ztratíte vědomí a budete prožívat krásné sny, které jste sami stvořili.

Ale přijdete tím o svůj nebeský prostor. A Saraha říká, že ztráta čirosti vědomí je neřest. Co má na mysli, když mluví o nebeském prostoru? Je to prostor bez snů. Když sníte, jste ve vnějším světě, a jakmile přestanete snít, ocitnete se v nirváně.

Bráhman dávající planoucímu ohni

obětinu z rýže a másla

vytváří nádobu pro nebeský nektar

v bláhové naději, že je nejvyšší realitou.

Indičtí bráhmani provádějí jadžňu. Rýži a máslo obětují planoucímu ohni a představují si, že jejich obětinu přijme bůh. Sedí kolem ohniště, mnoho dní se postí, vykonávají různé rituály, odříkávají mantry, opakují texty posvátných spisů a tím vytvářejí stav autohypnózy. Takovým způsobem můžete oklamat sami sebe a myslet si, že navazujete spojení s bohem.

Saraha říká, že kdo chce proniknout k bohu, musí roznítit vnitřní oheň. Vnější oheň nestačí. A navíc je třeba spálit semínka touhy, protože rýže je pouhý symbol. Pokud chce člověk sežehnout své ego, nemůže používat jen máslo. Je to produkt vyrobený z mléka, nejčistší část mléka. A ego je hodně pročištěný sen, je to ghí, přepuštěné máslo. Ale obětujete-li ho, nijak vám to nepomůže. Musíte rozžehnout svůj vnitřní oheň.

Sexuální energie stoupající vzhůru se stává plamenem. Je to planoucí oheň! Když proudí ven, rodí se z ní život. Sexuální energie je zázračný jev. Díky ní vzniká život. Život je oheň, je spojen s ohněm a nemohl by bez něj existovat. Bez slunce by nebyly stromy, lidé, ptáci a zvířata. Je to transformovaný oheň, jenž se stává životem.

Když se milujete se ženou, oheň plane ven. Jakmile proniknete dovnitř, oheň vás následuje. A když vypustíte semena touhy, myšlenek, ambicí, lačnosti do ohně, sežehne je. Až tedy se konečně zbavíte svého ega – nejčistšího snu, který také shoří. Pak je to pravá jadžňa, skutečný rituál, opravdová oběť.

Bráhman dávající planoucímu ohni obětinu z rýže a másla vytváří nádobu pro nebeský nektar v bláhové naději, že je nejvyšší realitou. Přání je otcem myšlenky, takže je přesvědčený, že je to nejvyšší realita. Když se muž miluje se ženou a trpí touto utkvělou představou, vrhá se do vnějšího ohně a jeho energie proudí ven. A stejně tak žena, která se miluje s mužem a myslí si, že jen díky tomu pozná blaženost a skutečnou rozkoš, jen plýtvá ohněm na vnější svět.

Oheň musí planout dovnitř a pak se znovu zrodíte a ožijete.

Jistí lidé, kteří roznítili vnitřní teplo

a nechali ho stoupat do fontanely,

šimrají čípek jazykem jako při souloži,

zaměňují, co je svazuje, za nástroj uvolnění

a pyšně se prohlašují za jogíny.

A máme zde další důležitou věc. Když jsem vám objasňoval tantrickou mapu, řekl jsem, že pátá čakra zvaná višuddha se nachází v hrdle. Je to poslední bod, z něhož se ještě můžete vrátit zpátky. Až do té doby je to možné, ale jakmile dosáhnete šesté čakry neboli třetího oka, už to nejde. Dospěli jste tam, odkud není návratu. Místo, z něhož není návratu, se nazývá třetí oko. Když v tomto centru zemřete, znovu se v něm narodíte. Pokud zemřete v sahasráře, už se nenarodíte. Je-li místem, v němž zemřete, višuddha, navrátíte se zpátky k prvnímu centru, múládháře. A v příštím životě budete muset zase začínat od múládháry.

Takže až do pátého centra není nic jisté. Je to velký příslib, ale žádná jistota. Do pátého centra je možné navrátit se zpátky. A jednu z hlavních příčin, proč tolik lidí v Indii nepostoupí dál, přesně popisuje sútra. Jsou to ti, kteří roznítili vnitřní teplo a nechali ho stoupat do fontanely…

Můžete roznítit vnitřní teplo a nechat plamen stoupat vzhůru až do hrdla. V tu chvíli pocítíte velkou touhu šimrat hrdlo jazykem. Dejte si na to pozor. V Indii vznikly různé techniky umožňující šimrat vnitřek hrdla jazykem. Někteří lidé si dokonce nechávají přeříznout kořen jazyka, aby měli hodně dlouhý jazyk a mohli s ním lépe hýbat. Takových jogínů je spousta. Dokážou hýbat jazykem tak, aby šimrali páté centrum. Je to jakási masturbace, protože do centra proudí sexuální energie.

Už jsem říkal, že pátá čakra, višuddha, je mužské centrum. Jakmile do hrdla vystoupí mužská energie, stane se z něj téměř pohlavní orgán, ale je mnohem vytříbenější a významnější. Stačí trochu ho pošimrat jazykem a budete si ohromně užívat. Ale je to pouhá masturbace, a když s tím začnete… Každopádně je to velká rozkoš a sex se s tím nedá srovnávat. Pamatujte si, že sex je proti tomu běžný zážitek. Šimráte se vlastním jazykem a úžasně si to užíváte. V józe existují všelijaké metody…

Saraha jasně říká, že něco takového by tantrik neměl dělat. Je to podvod a velké selhání, protože energie vystoupila do páté čakry a probudila se touha šimrat jazykem čípek v krku. Je to poslední touha. Jste-li dostatečně bdělí a překonáte ji, dostanete se do šestého centra zvaného ádžňá. V opačném případě se navrátíte zpátky. Je to poslední pokušení. V tantře je to podobné pokušení, jakému musel čelit Ježíš, když se objevil satan a sváděl ho. Dá se přirovnat k situaci, kdy Buddha musel odolat svodům Máry. Je to poslední pokušení, poslední snaha toužící mysli, poslední zkouška snového světa, poslední úsilí ega, než se úplně vytratí. Naposledy se vás pokusí svést. A je to skutečně velké pokušení a není snadné mu odolat. Je nesmírně příjemné, je to mnohem větší rozkoš než sex.

Dokážete si představit, jaká je to slast, když si běžně myslíte, že sex je úžasně příjemný zážitek? A neztrácíte energii jako při sexu, když se pak cítíte nešťastní, unavení a slabí. Ale když šimráte sexuální energii poté, co vystoupila do hrdla, energie se neztrácí. A můžete to dělat celý den – přesně toho dosáhl Delgado mechanickými prostředky.

Jistí lidé, kteří roznítili vnitřní teplo a nechali ho stoupat do fontanely, šimrají čípek jazykem jako při souloži, zaměňují, co je svazuje, za nástroj uvolnění… I to je sansára – je to návrat do sansáry… a zaměňují, co je svazuje, za nástroj uvolnění a pyšně se prohlašují za jogíny. Ale není to tak, protože nic nepochopili. Ve skutečnosti by se jim správně mělo říkat jógabhrašta, což znamená „ten, kdo sešel z cesty jógy“.

Páté centrum je nejnebezpečnější. Jiná centra se nedají šimrat, a proto je páté tak záludné. Nemůžete šimrat svádhišthánu, nemůžete šimrat manipúru, nemůžete šimrat anáhatu. Jsou mimo dosah a nedostanete se k nim, abyste je mohli šimrat. Jediným takovým centrem je višuddha, krční centrum, protože je dosažitelná. Stačí otevřít ústa, obrátit jazyk dovnitř a začít šimrat. Ve spisech o józe se často říká, že je to úžasný zážitek, ale skutečnost je úplně jiná, a proto si na tuto věc dávejte pozor.

Tak vypadá vnitřní mapa tantrické alchymie. Energie se může rozproudit kdykoli a vy jen musíte změnit milování v meditaci a zaměřit se víc do nitra. Tantra není proti milostnému aktu, to mějte na paměti. Budu vám to znovu a znovu opakovat. Je jeho zastáncem, ale říká, že to ještě není všechno. Je to první příčka žebříku majícího sedm příček.

Člověk je žebřík. První příčkou je sex a sedmou je sahasrára, samádhi. První příčka vás spojuje se sansárou, vnějším světem, a sedmá příčka vás spojuje s nirvánou. Na první příčce se stále pohybujete v bludném kruhu zrození a smrti. Je to pořád dokola. Na sedmé příčce přejdete mimo zrození a smrt. Získáte věčný život – Království boží.

A to pro dnešek stačí.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Tantrická transformace.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.