Super Gut

Autorizovaný překlad z anglického vydání s názvem Super Gut: A Four-Week Plan to Reprogram Your Microbiome, Restore Health, and Lose Weight od Williama Davise, MD, vydaného ve Spojených státech amerických nakladatelstvím Hachette Go. Copyright © 2022, William Davis, MD. Tento český překlad vychází po dohodě s Kristin Olson Literary Agency s.r.o., The Cooke Agency International Inc. a Rick Broadhead & Associates Inc.

Authorized translation from the English language edition titled Super Gut: A Four-Week Plan to Reprogram Your Microbiome, Restore Health, and Lose Weight by William Davis, MD, published in the United States by Hachette Go. Copyright © 2022, William Davis, MD. This Czech translation published by arrangement with Kristin Olson Literary Agency s.r.o., The Cooke Agency International Inc. and Rick Broadhead & Associates Inc.

Copyright © William Davis, MD, 2022

Translation © Jana Kordíková, 2022

© Nakladatelství JOTA s.r.o., 2022

ISBN epub 978-80-7689-084-8

Věnováno památce profesora Ilji Iljiče Mečnikova,
biologa a bystrého pozorovatele, který před více než sto lety
jako první zaznamenal vliv mikrobiomu na zdraví
i stárnutí a také byl velký milovník jogurtů.

Úvod

Doktor Frankenstein: „Víte, nechci vás přivést do rozpaků, ale jsem výborný chirurg. Co kdybych vám pomohl s tím hrbem?“

Igor: „S jakým hrbem?“

Mladý Frankenstein, 1974

V románu Mary Shelleyové Frankenstein doktor Viktor Frankenstein s pomocí divokých experimentů a sešívání různých částí těla, které pak oživil pomocí elektřiny, vytvořil zrůdu – nepřirozeného, ne úplně lidského tvora, hrozného na pohled, který mu unikl, aby trápil místní vesničany.

V dnešní době nikdo nepřišívá useknuté hlavy a paže k trupům a nepouští do orgánů 220 voltů, aby je znovu přivedl k životu. Ovšem v posledních zhruba padesáti letech se v oblasti lidského zdraví prováděly jiné alchymistické pokusy, které způsobily vlastní hrůzy, a to navíc v době, o které se většina z nás domnívala, že v ní dochází k nevídanému rozvoji medicíny. O to víc nás všechny překvapilo, když se teprve nedávno ukázalo, že aniž bychom to my nebo naši lékaři věděli, žije pod bránicí a za pupíkem úplný vesmír primitivních tvorečků a hraje velmi významnou roli v našem zdraví.

Před jedenácti lety jsem ve své první knize ze série Život bez pšenice popisoval, jak vědci a pěstitelé plodinu nazývanou „pšenice“, tradiční rostlinu dosahující výšky metr a půl, proměnili v rostlinu s půlmetrovým, silným stonkem a velkými semeny, pro tuto proměnu bylo nutné provést tisíce genetických experimentů. Výsledný geneticky upravený produkt opravdu přinesl mnohem výnosnější obilninu, farmáři sklízejí z hektaru sedmkrát více než u tradičních odrůd. Díky těmto zvýšeným výnosům jsme mohli nakrmit hladomorem sužovaný třetí svět. Ovšem na lidi, kteří tuto plodinu konzumují, to mělo řadu nečekaných účinků – ať už se jedná o zvýšenou chuť k jídlu, záchvaty ve spánkovém laloku, seboroickou dermatitidu, nárůst celiakie o 400 procent, proměna dříve poměrně vzácné cukrovky prvního i druhého typu v častou nemoc a přerod lidí, kteří ji pojídají, v nenasytné otesánky. Konzumace moderní varianty pšenice má tak ničivé a nepřirozené následky na zdraví, že jsem ji označil jako „frankensteinovskou obilninu“.

Když se tato uměle upravená obilnina úplně odstranila ze stravy, ovlivnilo to natolik výrazně zdraví, že to lidem proměnilo život. Tisíce osob už díky tomu zažily snadné zhubnutí, návrat zdraví, obnovení plochého břicha, které známe u lidí na fotkách z padesátých let, a zbavily se řady zdravotních problémů. Významná část osob však popisovala také tyto zkušenosti: „Bez velké námahy jsem shodila dvacet kilo a zbavila se neustálého pocitu hladu. Už u mě nehrozí nástup cukrovky a vyřadila jsem dva léky na vysoký tlak. Revmatoidní artritida je o 70 procent lepší, takže jsem si mohla přestat píchat léky, za které jsem měsíčně platila několik tisíc dolarů. Ale čas od času se nemoc zhorší a znovu musím používat steroidy a naproxen.“ Jinými slovy řečeno, nějakého pokroku se změnou výživy a několika potravinovými doplňky dosáhnout podařilo, odstranily se obtíže jako například inzulinová rezistence, ale všechny zdravotní problémy nezmizely. Další lidé oznamovali, že už sice zhubli třicet kilo, ale dalších patnáct jim ještě zbývá, ale i když dál dělají všechno, co mají, pokles hmotnosti se zastavil. Životní styl odstraňující pšeničné břicho sice obsahoval několik základních metod, jak obnovit zdravou střevní mikroflóru, ale něco stále chybělo.

Komunita lidí dodržujících tento životní styl je veliká, mezinárodní a plná nadšení, zároveň však vždy byla (a nadále je) ochotná ke spolupráci. Všichni sdílíme své zkušenosti, pátráme po lepších odpovědích, které by vedly ke stoprocentnímu úspěchu a odstranění zbývajících zdravotních problémů. Vlastně tu ve spolupráci se stovkami tisíc lidí, kteří hledali odpověď na stejnou otázku, došlo k jakémusi crowd-sourcingu, tj. hromadnému hledání chytrého řešení. (Jestliže zatím nemáte o pšeničném břiše a jeho odstraňování žádné informace, nemusí vás to znepokojovat, ačkoli tyto metody nejsou zcela dokonalé, ukazují se jako velmi účinné. Uvedu je v dalších částech knihy spolu s novými účinnými strategiemi, které můžete využít pro vytvoření zdravých střev.)

V posledním desetiletí došlo přímo k explozi výzkumů i mimo oblast negativního vlivu pšenice, začíná se jasně potvrzovat, že běžné duševní a citové obtíže, například deprese, sociální fobie, nenávist, úzkost a ADHD (porucha pozornosti s hyperaktivitou), mohou být zapříčiněny narušením střevní mikroflóry. Zároveň se ukazuje, že i zdravotní problémy, které spolu zdánlivě nesouvisejí, jako obezita, autoimunitní a neurodegenerativní choroby, jsou doprovázeny špatným stavem střev. Protože mám zájem na tom, aby se lidem dařilo lépe a přestali být tolik závislí na zdravotnictví, začal jsem přemýšlet o tom, jestli by narušení střevní mikroflóry náhodou nemohlo vysvětlovat i přetrvávající zdravotní problémy účastníků mého programu. Právě z toho důvodu jsem se vydal pátrat po důkazech o ztracených mikrobech, tj. o druzích bakterií, které zmizely z mikrobiomu současných lidí. A skutečně jsem našel několik kandidátů, po jejichž obnovení ve střevech došlo k výraznému zlepšení zdraví, a dokonce i vzhledu.

Zároveň mi bylo jasné, že všechny přetrvávající obtíže nemůže mít na svědomí jen několik chybějících mikrobů. Lidé z celého světa, kteří se zúčastnili programu Život bez pšenice, mi poskytli několik vodítek – nadále si stěžovali na problémy se spánkem, vytrvalou bolest kloubů, i když po odstranění pšenice a dalších obilnin došlo k částečné úlevě, a přetrvávající nesnášenlivost některých potravin, jíž trpěli už před zahájením programu. Ale proč je dnes tolik lidí alergických na běžná jídla jako rajčata, fazole a buráky? Když jsem se do větší hloubky zaobíral myšlenkou, že tyto problémy může mít na svědomí narušený střevní mikrobiom, stále zřetelněji se ukazovalo, že se skutečně vydávám správným směrem. Pak došlo k objevení nových technologií – například přístroje propojeného s chytrým telefonem, který dokáže z dechu odhalit plyn vznikající činností mikrobů – a vše bylo jasné, odpovědi opravdu nalezneme v mikrobiomu. Zároveň jsem se chtěl mikrobiomu věnovat do větší hloubky, jež by přesahovala obvyklé rady „užívejte probiotika a jezte hodně vlákniny“, protože jsem chtěl vyřešit zdravotní problémy účastníků mých programů a zároveň lidem umožnit dosažení vysoké úrovně zdraví a celkového fungování.

Jsem si tedy více než jistý, že za přetrvávající zdravotní potíže, na které jsme narazili v našich programech, i za celou řadu dalších problémů včetně nesnášenlivosti některých potravin může moderní životní styl, který narušil složení mikrobů v lidském trávicím traktu – žádná tělesná soustava neodolá působení námi stvořeného netvora s názvem současný lidský mikrobiom. Mikrobiom našich předků lovců a sběračů, a dokonce i mikrobiom našich předků před padesáti lety se od toho našeho výrazně lišil. Kombinace faktorů spojených s moderním životním stylem vytvořila střeva, která se těm lidským už téměř ani nepodobají – já jim přezdívám „frankensteinovská střeva“ –, mají stejně negativní, možná i horší, účinky než pojídání „frankensteinovských obilnin“. A za následek to má skutečné hrůzy: od syndromu dráždivého tračníku po zácpu, od ulcerózní kolitidy po Crohnovu nemoc, od deprese po zoufalství, od sociální fobie po sebevraždu, od syndromu polycystických ovarií po rakovinu tlustého střeva. Všechno to jsou následky toho, co jsme stvořili jako jednotlivci i jako společnost – frankensteinovských střev s narušenou mikroflórou.

Teď musíme přijít na to, jak tu věc zničit a obnovit stav, který se bude blížit přirozenému prostředí v lidských střevech. Lékaři bohužel nejsou dostatečně vybavení na to, aby tyto neduhy uzdravili, natož aby chápali jejich příčinu. Místo aby řešili přemnožení škodlivých druhů bakterií, které způsobuje neblahé emoce, úzkost nebo sebevražedné myšlenky, jednoduše předepíšou antidepresiva a léky proti úzkosti, aby zastavili jejich účinky. Místo aby zmapovali umístění zbloudilých mikrobů přispívajících k obtížím, jako je vysoký krevní tlak a fibrilace síní, jednoduše předepíšou léky snižující krevní tlak a potlačující abnormální srdeční rytmus. Místo aby přišli na kloub mikrobiální nerovnováze způsobující přibývání na váze a cukrovku druhého typu, provádějí žaludeční bypassy a podávají léky snižující cukr v krvi. A všechny tyto pomýlené standardní postupy se samozřejmě pojí se značnými náklady a nezanedbatelnými vedlejšími účinky. Jistě si tedy dokážete představit, že když porozumíme tomu mikrobiálnímu chaosu sužujícímu moderní lidstvo, převrátí to vzhůru nohama naše chápání zdraví a nemocí. Zároveň to může přinést nová řešení – rozhodně budeme potřebovat jiné nástroje, než které nám může přinést předpis od našeho lékaře.

Když se nám podaří přebudovat mikrobiální základ našeho zdraví, zbavíme se nemocí, omládneme a zlepší se nám celková kvalita života. A víte, že to není všechno? Přinese nám to mnohem více výhod než například zmírnění nadváhy nebo refluxu. Strategie, které vám tu teď představím, zároveň přispějí k hladkosti vaší kůže, zrychlenému hojení zranění a zvýšení empatie vůči jiným lidem, což jsou záležitosti, o nichž jste možná neměli tušení, že je také ovlivňuje mikrobiální prostředí v našich střevech. Jakmile v tomto neskutečném mikrobiálním chaosu, který jsme sami stvořili, nastolíme pořádek, ukážu vám, jak si vypěstovat zdravá střeva.

Konec bolestí břicha

Zeptejte se organismu typu E. coli, jaký je smysl lidského života. E. coli vám pochopitelně odpoví, že smyslem vašeho života je podpora této bakterie a všech jejích mikrobiálních kamarádů. Podle vás možná může mít lidský život vyšší smysl, ale pokud jde o vaše tlusté střevo a dvanáctník, není vaše tělo o moc víc než továrna na mikroby.

Všichni živí tvorové na této planetě mají jedinečný osobní mikrobiom: pavouci i komáři, veverky i čipmankové, pstruzi i želvy. I lidé mají jedinečný mikrobiom, který se člověk od člověka liší. Ovšem současný životní styl – v jehož rámci naše jídlo nelovíme ani nesbíráme v přírodě, ale nakupujeme v obchodě nebo si ho vyzvedáváme u okénka rychlého občerstvení, místo jezera a řeky se koupeme v horké vaně a zánět dutin léčíme antibiotiky – ještě zhoršuje prudké změny složení a rozmístění mikrobů, které osidlují naše těla.

I když mikroorganismy bydlící ve vašem trávicím traktu nemají jméno ani adresu a nemůžou vám olajkovat příspěvek na Facebooku, hrají klíčovou roli v tak odlišných jevech, jako je míra vašeho optimismu, vzhled vaší pleti, množství vaší energie, empatie vůči jiným osobám, kvalita vašeho milostného života. Ovlivňují dokonce i to, jak rychle stárnete a jak dlouho žijete.

Biliony bakterií a hub, které žijí ve vašem trávicím traktu, hrají ve filmu vašeho života jednu z hlavních rolí. Dokonce i když žijete zdravě a netrpíte civilizačními nemocemi jako cukrovka a obezita, mohou tvorečci tvořící váš mikrobiom rozhodnout, jestli budete trpět Alzheimerovou chorobou nebo jestli si sfouknete svíčky na dortu ke stým pátým narozeninám ve společnosti svých prapravnoučat a se zachovanou duševní kapacitou i vzpomínkami na úterní společenské setkání. Jen málo věcí v tomhle světě hraje tak klíčovou roli, i když nejsou příliš prozkoumané.

Není to dávno, kdy jsme se domnívali, že mikroby osidlující lidské tělo mají význam jen proto, že způsobují infekce. Ale podávání antibiotik, která v minulém století u lidí významně narušila mikrobiální rovnováhu, nám ukázalo, že řada druhů mikrobů je pro naše zdraví naopak nezbytná. Jsou to bakterie sídlící v našem trávicím traktu, například ty, které vyrábějí vitaminy řady B, mimo jiné kyselinu listovou a B_12, nebo vytvářejí pocit lásky k rodině a přátelům nebo podporují živé a barevné sny v takzvané fázi spánku REM (rychlé pohyby očí), která má velký vliv na kvalitu odpočinku a je velmi důležitá pro normální duševní zdraví.

Ať už se vám to líbí, nebo ne, všichni jsme pod silným vlivem neznámých mikroskopických tvorů. Kdo by před deseti lety řekl, že tento soubor mikroorganismů může určit, jestli u vás dojde k propuknutí Parkinsonovy choroby, jak rychle se uzdravíte po zranění a jak tolerantní budete k různým chybám a nedostatkům svého partnera? Je celkem znepokojivé, že právě tito mikroskopičtí tvorové rozhodnou, jestli napíšete knihu, která získá Nobelovu cenu za literaturu, nebo naopak postřílíte lidi v kostele. Ale právě takovou moc má tahle mikrobiální populace, kterou v sobě všichni nosíme, buď nám může sloužit, nebo naopak pracovat proti nám.

Naštěstí platí, že řadu zdravotních obtíží, které mohou být přičítány právě narušení mikrobiomu, lze odstranit pouze zavedením zdravější stravy, vyřešením běžných výživových nedostatků, potlačením nežádoucích mikrobů ve střevech a naopak obnovením těch zdravějších.

Ale co když se u někoho v průběhu let rozvinulo tak významné narušení mikroflóry a dnes trpí tak katastrofálním přemnožením bakterií a hub, že se to úplně vymyká kontrole? Nežádoucí bakteriální druhy poměrně často z tlustého střeva, kam patří, přecházejí do lačníku, kyčelníku, dvanáctníku a žaludku a nastane stav označovaný jako bakteriální přerůstání v tenkém střevě, tzv. SIBO. Narušení bakteriálních populací způsobující SIBO často vede i k obdobnému šíření hub, které také začnou stoupat trávicím traktem, a dochází k tzv. SIFO, přerůstání hub v tenkém střevě. Bohužel však platí, že lékaři až na výjimky tyto stavy nejsou schopní rozpoznat a „léčí“ pouze různé nemoci, které se projevují na povrchu. Člověk, u něhož se nepodařilo odhalit SIBO, může mít zdravotní potíže, které tak snadno vyléčit nejde, například divertikulární nemoc tlustého střeva, Hashimotovu tyreoiditidu nebo rakovinu tlustého střeva, a může skončit s dlouhým seznamem léků na předpis, dokonce mu můžou operativně odstranit žlučník nebo provést operaci na odstranění nadváhy.

Měli bychom proto získat povědomí o dysbióze, SIBO a SIFO a všech jejich projevech a důsledcích a pak učinit kroky k odstranění těchto běžných stavů. Já vás teď seznámím s tím, jak se tyto problémy projevují, jak je potvrdit a jaké máte možnosti, když se jich chcete zbavit. Ale nebude to jen skličující čtení, zajdu totiž také o několik kroků dál a ukážu vám, jak svůj program pozvednout mnohem výš – když se podíváte do zrcadla, budete se sebou mnohem spokojenější, když půjdete k lékaři, bude z vašeho dokonalého zdravotního stavu nadšený, také budete odpovídat na spoustu dotazů od přátel, jak je možné, že vypadáte tak skvěle: máte štíhlé, zpevněné a svalnaté tělo, pevnou a hydratovanou pleť, plnou duševní kapacitu a naprosto funkční libido. Pochopení tohoto mikrobiálního světa a jeho návrat do rovnováhy – proměna jeho složení a omezení výskytu na místo, kam patří, snížení množství jedovatých vedlejších produktů těchto organismů – způsobí úplnou přílivovou vlnu zdraví, snížení hmotnosti a omlazení.

Vydáváme se na cestu, na které, jak doufám, budete nacházet odpovědi na otázky, se kterými si předtím nevěděli rady lékaři, kteří vám předepisovali lék za lékem a udělovali neúčinné rady typu „více se hýbejte a méně jezte“ nebo vás kárali za nedostatečnou morálku, obžerství a špatnou genetickou výbavu. Všichni úplně ignorovali fakt, že jste jen přišli o významné mikroby, které pak nahradily organismy, jež zdraví spíš škodí. Když tuto mikrobiální proměnu rozpoznáte a napravíte ji, čeká na vás neskutečné zlepšení zdravotního stavu.

Stačí, když oprášíte jogurtovač, přestanete chodit na botox a posadíte se, protože vás právě zvu na bakteriální cestu, která vám může změnit život. Začneme tím, že si do detailu popíšeme, jak a proč se toho v lidském mikrobiomu tolik pokazilo.

Část první

Smutná střeva

1

Máme z toho bolení břicha

V řadě ohledů se podobáte svým rodičům a prarodičům. Možná jste po matce zdědili kudrnaté vlasy, stejně jako dědečkovi vám nechutná koriandr. Ale na rozdíl od genů, jež určují vlastnosti jako typ vlasů a oblíbené chutě, mikrobiom, který máte ve střevech, není mikrobiom vašich předků, generací lidí, kteří tu žili před vámi, liší se dokonce i od toho, který měli vaši rodiče i prarodiče. Sbírka mikrobů, které v sobě nosíte, se totiž proměnila téměř k nepoznání.

Žijeme na planetě Zemi v jednadvacátém století a na vlastní oči vidíme znepokojivé změny celosvětového klimatu: zvyšování kyselosti oceánů, mizení korálových útesů, zmenšování ledových čepic na pólech, extrémní sucha, požáry a záplavy – všechny tyto jevy jsou pochopitelně součástí proměny životního prostředí, kterou způsobila lidská činnost.

Jestli jsou lidé schopní ovlivnit oceány a polární ledové čepice, mohou ovlivnit také náš devítimetrový trávicí trakt? Rozhodně. V trubici vedoucí od úst až dolů došlo k podobné ekologické katastrofě. Samozřejmě v ní nejsou žádné hurikány, ale lidská činnost výrazně proměnila vnitřní mikrobiální prostředí, ovlivnila, kde se mikroorganismy usazují a jaké vedlejší produkty vytvářejí. Nemusíme si sice hledat žádné útočiště ani výše položené bydliště, ovšem střevní obdoba globální klimatické změny může mít stejně katastrofické následky.

Současný lidský mikrobiom se téměř nepodobá tomu, který bychom našli u osob žijících v izolovaných primitivních lovecko-sběračských oblastech v Africe a Jižní Americe. Tito lidé patří k posledním zbytkům obyvatel, jejichž životní styl se podobá tomu, jak lidé žili několik předchozích milionů let – bez vlivu antibiotik a dalších narušitelů mikrobiomu. U primitivních lidí najdeme mikroby, které se u nás nevyskytují, zatímco nám naopak přibyly druhy, které u nich nenajdeme. Je zajímavé, že u mikrobiomů lovců a sběračů se nevyskytují téměř žádné žaludeční vředy, reflux, hemoroidy, zácpa, syndrom dráždivého tračníku, divertikulární nemoc, rakovina tlustého střeva a další zdravotní problémy, které běžně sužují současné lidi a antropologové je označují jako „civilizační nemoci“.1 - Kapitola 1

Po tisíce generací se mikroorganismy vyvíjely tak, aby koexistovaly s námi, svými hostiteli, ten vztah je tak blízký a důvěrný, že některé bakteriální druhy existují pouze v lidském střevním traktu a na jiném místě na Zemi je nenajdete – ani v bažinách, ani pod kameny, ani na skládkách odpadu, pouze v devíti metrech lidské trávicí soustavy. Tito tvorečci se naučili žít v rovnováze s lidským způsobem života a zabydleli se v nás.

Ovšem v posledních několika desetiletích tato rovnováha byla vážně narušena. Některé druhy úplně vymizely – mikrobiologové tomuto stavu říkají „mizející mikrobiom“ –, staré druhy byly nahrazeny novými a v mikrobiomu mnoha lidí dnes převládají mikroby, které si většinou spojujeme s infekcemi. U nečekaného množství z nás se mikroby usídlily po celé délce trávicího traktu, postupovaly zdola nahoru, čímž vlastně vytvořily devítimetrovou infekční oblast, která je celá zanícená. Podobné stěhování mikrobů možná znáte jako vytrvalou a nepříjemnou ekzematickou vyrážku nebo depresi, která příliš nereaguje na žádná z antidepresiv, která vám předepsal váš lékař. Hlavní příčina totiž žije a vesele se množí po celé délce vaší trávicí trubice.

Moderní výdobytky nás vzdálily od zoufalého zápasu až na dřeň, který byl v posledních několika milionech let hlavní podstatou lidského života. Neoblékáme se ani neobouváme do kůží živočichů, jež jsme sami zabili, místo toho si kupujeme oblečení i obuv, které nám někdo vyrobil ve vzdálené továrně. Maso je ze zvířat, jež pro nás zabil někdo jiný; zeleninu si kupujeme v plastových sáčcích nebo si ji nandáváme na talíř u salátového baru – rozhodně si ji netrháme z rostlin, stromů a keřů ani ji nevyhrabáváme ze země. Kvůli odstupu, který jsme si vytvořili od porážení zvířat a sklizně zeleniny, jsme zformovali současnost, jež je bez poskvrnky, vydezinfikovaná a plná antibiotik i průmyslově vyráběných chemikálií.

Moderní výdobytky, velkovýroba potravin a nepřítomnost krve a hlíny pod našimi nehty přispěly k neviditelné, ale velmi rozsáhlé epidemii. Řada z nás přišla na svět císařským řezem a dostávala uměle vyrobenou kojeneckou výživu, což v pozdějším životě mělo za následek potravinové alergie, obezitu a divertikulární nemoc tlustého střeva. Díky antibiotikům přežijeme záněty močových cest i zápaly plic, ale po několika měsících až letech u nás propukne ulcerózní kolitida nebo kompulzivní chování. Chladíme potraviny, abychom prodloužili jejich životnost, ale zároveň se tím připravujeme o užitečný nárůst bakterií, které se přirozeně vyskytují ve fermentovaných potravinách, tudíž se ohrožujeme autoimunitním onemocněním štítné žlázy a růžovkou.

Centrum pro kontrolu a prevenci nemocí (CDC), jež zkoumá stav trávicího traktu, oznámilo, že v posledních letech došlo ke znepokojivému nárůstu ulcerózní kolitidy, jen mezi lety 1999 a 2015 nastal nárůst o 50 procent.2 - Kapitola 1 Rakovina tlustého střeva, kterou dříve trpěli staří lidé, se začíná stále častěji objevovat i u třicátníků, čtyřicátníků a padesátníků, což je další z varovných známek toho, že lidské zdraví se výrazně mění, což zřejmě můžeme dávat za vinu změnám mikrobiomu.3 - Kapitola 1

Protože si lékaři tohoto velmi častého problému nejsou vědomi, nadále vnější projevy dysbiózy léčí konvenčními prostředky – léky na bolest, protizánětlivými léčivy, antidepresivy, statiny na snížení cholesterolu a odstraněním potravin způsobujících alergie ze stravy. Pokročilejší projevy odhalují například kolonoskopií, ale hlavní příčina zůstává neodhalená a neléčená. Když však tento špatný poměr mikroorganismů nezjistíme a neupravíme, necháme tím volné pole působnosti pro ulcerózní kolitidu i rakovinu tlustého střeva a zároveň tím umožníme objevení dalších dlouhodobých zdravotních následků.

Posvítíme si na tenké střevo

Narušení mikrobiomu, které se vyskytuje u většiny současných lidí, často bývá omezené na tlusté střevo, poslední stanici, než se rozloučíme s nestravitelnými zbytky potravy a mikrobů, které pak po sobě spláchneme. Ale u řady lidí je tento problém ještě závažnější. Když v tlustém střevě dominují škodlivé druhy bakterií, vyrazí také vzhůru a nakonec osídlí celé sedmimetrové tenké střevo od kyčelníku po lačník a dvanáctník, navíc i žaludek. A když problém zasáhne celé tenké střevo, škodlivé mikroby už osidlují devět metrů trávicí soustavy, což, jak si asi můžete představit, má mnohem závažnější zdravotní následky: rozsáhlejší střevní zánět, větší počty (biliony) patogenních mikrobů, které tu žijí a umírají, přičemž při rozpadu a zániku vytvářejí mnohem větší množství jedovatých odpadních látek.

Kvůli špatné dostupnosti zůstávalo tenké střevo pro zdravotníky slepou skvrnou. Při endoskopickém vyšetření ústy je dobře vidět jícen, žaludek i dvanáctník, ale do dalších částí trávicí soustavy se přístroj většinou nedostane, protože ve střevě je velké množství kliček a přístroj má jen omezenou délku. Při kolonoskopii pak téměř dvoumetrový přístroj dokáže zobrazit metr a půl dlouhé tlusté střevo až ke střevu slepému, což je malý váček označující začátek tlustého střeva, ale dál se už většinou nedostane. To znamená, že až šest metrů tenkého střeva (což je více, než měří vaše auto) mezi dvanáctníkem a slepým střevem zobrazit nejde. Je to přetrvávající problém, když se například lékaři snaží odhalit přesné místo krvácení z tenkého střeva, což může být prasklá dvoumilimetrová céva, jež se nachází tři a půl metru dolů od dvanáctníku a tři a půl metru nahoru od slepého střeva, a proto se k ní žádnou hadičkou nedostanete.

Z tohoto důvodu se všichni roky domnívali, že dysbióza se týká pouze tlustého střeva. Složení střevní mikroflóry se obvykle zjišťuje ze vzorku stolice, což je odpadní látka, jejíž složení je silně ovlivněné právě střevním mikrobiomem. Dnes se však ukazuje, že tenké střevo je mikrobiálním centrem a ve složení mikrobiomu hraje klíčovou úlohu. Když se dysbiotické mikroby z tlustého střeva dostanou až do tenkého, vznikají nepříjemné stavy, které se označují jako bakteriální přerůstání v tenkém střevě (SIBO) a přerůstání hub v tenkém střevě (SIFO), což zkrátka znamená, že do tenkého střeva se rozšířily přemnožené cizorodé bakterie a houby.

SIBO bylo odhaleno před osmdesáti lety, ale pouze díky zkoumání chirurgicky odstraněného tenkého střeva nebo při pitvě, tudíž se lékaři domnívali, že se jedná o nepříliš častý stav, který se vyskytuje pouze u lidí se závažným a život ohrožujícím střevním onemocněním. Díky dostupnosti rozboru výdechu (což do větších podrobností proberu později, a to včetně možnosti, jak si tento test můžete provést sami doma), což je metoda uznávaná odborníky na SIBO jako doktor Mark Pimentel z losangeleského centra Cedars-Sinai Medical, je možné zmapovat umístění mikrobů v trávicím traktu, a protože nemá taková omezení jako testování stolice a endoskopie, naše schopnost rozpoznat SIBO se výrazně zjednodušila. V posledních deseti až patnácti letech právě toto testování dechu úplně proměnilo naše vnímání SIBO: jasně se totiž ukázalo, že tento problém je mnohem častější, než jsme se původně domnívali.

Já dokonce v dalších částech této knihy tvrdím, že SIBO je tak rozšířené a běžné, že přesahuje výskyt cukrovky druhého typu a prediabetu. Všechno se to odehrává přímo před zraky lékařů, ale v titulcích novin, nemocnicích ani na přednáškách o zdravém životním stylu se o tom nikdo nezmiňuje. Domnívám se, že SIBO je tak všudypřítomné, že zasahuje všechny společenské vrstvy bez ohledu na místo bydliště, pohlaví, příjem nebo věk. Jestliže nosíte boty a čistíte si zuby, je velmi pravděpodobné, že tento problém máte i vy, poškozuje vám zdraví, omezuje běžné fungování a snižuje pravděpodobnost, že se cítíte dobře.

SIBO se projevuje neskutečně pestrými příznaky. SIBO a v menší míře i SIFO mohou způsobovat bolestivou fibromyalgii, syndrom dráždivého tračníku, kvůli kterému se nemůžete vzdálit od toalety, syndrom neklidných nohou, který vám narušuje spánek, žlučové kameny, potravinové intolerance a alergie, vyrážky, sociální izolaci, pocity nenávisti, úzkosti a deprese, ale také další stovky tělesných a psychických potíží. Tato mikrobiální nerovnováha může komplikovat cukrovku druhého typu, obezitu, poruchy vyvolávající záchvaty, ale také srdeční a autoimunitní onemocnění. Může ale mít i tak běžné projevy jako úzkost, ekzém, nespavost, zácpa a bolestivá menstruace. Máme také stále více důkazů o tom, že tato mikrobiální nerovnováha může stát i za autismem a předčasným začátkem menstruace. Jakmile se tyto příznaky naučíte rozpoznávat, pochopíte, že přes tyto všudypřítomné stavy bychom měli nahlížet na zdravotní potíže úplně všech lidí.

Při vyšetření chirurgicky odstraněných částí tenkého střeva, u kterého se vyskytuje SIBO, se ukazuje, že přítomnost zvýšeného množství škodlivých bakterií způsobuje zánět střevní stěny, čas od času dokonce vyvolá vředy (narušení sliznice), omezuje schopnost nitkovitých klků vstřebávat živiny a narušuje trávicí proces, což má za následek průjem a nedostatečnou výživu. Časté je zejména zhoršené trávení tuků a bílkovin, což se projevuje charakteristickými znaky, které vám ještě představím. Když například po vyprázdnění v záchodové míse uvidíme kapičky tuku, znamená to, že škodlivé bakterie v tenkém střevě zablokovaly trávení tuků.

Bakterie a houby podobně jako lidé žijí a umírají. Jejich příbuzní jim sice nepořádají pohřby ani na jejich hrobech nevztyčují pomníky, ale jejich život na rozdíl od toho našeho netrvá řadu desítek let, ale jen několik hodin až dní, což znamená, že se obnovují bleskurychlým tempem. Když se vám tedy v trávicím traktu hemží tolik života a smrti, které se týká bilionů tvorů, kam mizí vedlejší produkty vzniklé při jejich rozpadu? Sice nesepisují poslední vůle a nemusí rozdělovat majetek, ale zbytky bilionů mikrobů zrecyklují ostatní mikroby, část jich rozloží vaše tělo a další zmizí v záchodové míse. Při dysbióze ale některé pozůstatky pronikají i do našeho krevního oběhu, a tudíž se dostávají i k jiným částem těla. O tomto závažném jevu v roce 2007 referovala jedna francouzská výzkumná skupina. Záplavu toxických látek vzniklých rozpadem bakterií nazvali „metabolická endotoxémie“ a zjistilo se, že stojí za řadou současných onemocnění, zvláště pak těch doprovázených záněty, jako jsou cukrovka druhého typu, srdeční a neurodegenerativní onemocnění.4 - Kapitola 1 Hlavním spouštěčem endotoxémie je látka zvaná lipopolysacharid neboli LPS, která pochází z buněčných stěn mikroorganismů jako Escherichia coli (E. coli) a Klebsiella, jež se běžně vyskytují v tlustém střevě a stolici. Když tyto mikroby zaniknou, obsah jejich buněčných stěn se uvolní, a když dojde k narušení stěny střeva nějakým patogenem, může se LPS přes tuto narušenou bariéru dostat do krve. Velmi výrazně se endotoxémie projeví, když se škodlivé mikroby vyskytují po celé délce střevního traktu.

Krevní cévy zásobující trávicí soustavu odvádějí krev do portálního oběhu vedoucího do jater, a proto právě játra tento příliv mikrobiálních toxinů zasáhne jako první. Krev odtékající z trávicí soustavy zasažené SIBO obsahuje až desetinásobnou hladinu LPS ve srovnání se zdravou trávicí soustavou. Po průchodu játry se mikrobiální toxiny dostanou do tělního krevního oběhu, který zásobuje všechny ostatní orgány v těle. Biliony bakterií a hub osidlující celou délku trávicího traktu mají tudíž vliv i na jiné orgány v těle. To vysvětluje, proč se přemnožení bakterií ve střevech mimo jiné projevuje jako zanícená a ztučnělá játra, růžovka na pleti, postupná ztráta kognitivních schopností při demenci, ale také neustálé škubání nohou při syndromu neklidných nohou – k těmto projevům tedy dochází daleko od jejich mikrobiálního původu. Současná medicína dokáže mechanicky odstranit zdroj abnormálního srdečního rytmu, zmírnit bolest svalů a kloubů při fibromyalgii, ale neřeší přemnožení mikrobů a endotoxémii, které tyto problémy způsobují nebo je přinejmenším zhoršují.

Když tyto stavy označujeme jako SIBO a SIFO, velmi tím podceňujeme obtíže, jež vyvolávají. Spíše než o bakteriální přerůstání v tenkém střevě bychom měli mluvit pouze o bakteriálním přerůstání, protože jeho vliv sahá daleko za tenké střevo. I když přerůstání hub není tak časté jako přerůstání bakterií, množí se při něm a šíří typy hub, které podobně jako u bakterií působí i mimo tenké střevo (přerůstání hub budeme podrobněji probírat v sedmé kapitole).

Bakteriální blues?

Už roky se ví o tom, že zhruba třetina osob trpících depresí, jež může silně omezovat jejich život a často příliš nereaguje na běžně předepisované léky, má v krvi zvýšenou hladinu zánětlivých parametrů, například C-reaktivní protein a další parametry. Jaký však může být zdroj zánětu vyvolávajícího depresi, když nevidíme zarudlé a nateklé koleno ani zápal plic? U osob, které při depresi mají zvýšené zánětlivé parametry, je také velmi pravděpodobné, že nebudou reagovat na předepisované léky.

V řadě klinických studií odvážní dobrovolníci bez deprese dostávali injekce endotoxinu LPS získaného z bakteriálních buněčných stěn. Během několika hodin po umělém navýšení hladiny LPS se u nich dostavily typické depresivní projevy: špatná nálada, úzkost, ztráta motivace, snížený zájem o běžné denní aktivity, zhoršení kognitivních funkcí. Při zobrazení funkce mozku byly u těchto osob odhaleny všechny typické znaky deprese.5 - Kapitola 1 Nelze se tedy vyhnout závěru, že látky, které vznikají rozpadem bakterií po proniknutí do krevního oběhu, mají vliv na propuknutí deprese, zvláště pak deprese nereagující na obvyklou léčbu. Není nic překvapivého na tom, že farmaceutické společnosti díkybohu začaly zkoumat, jestli by nebylo vhodné k obvyklým antidepresivům přidávat i různé protizánětlivé léky, aby zablokovaly alespoň některé z mediátorů zánětu – ovšem opět se vůbec nesnaží odstranit příčinu zánětu, zejména jevy související s bakteriálním přerůstáním, a pouze léčí příznaky.

Při těchto testech vědci naprosto přehlédli fakt, že u mnoha lidí není nutné LPS do těla dodávat uměle, v krvi ho mají vysokou hladinu kvůli přemnožení bakterií způsobujícímu endotoxémii. Podle mého názoru dává mnohem větší smysl zaměřit se na obnovu zdravé a vyvážené bakteriální mikroflóry, čímž se zároveň odstraní i endotoxémie vyvolávající následný nadbytek LPS, a nesoustředit se tolik na následky těchto problémů.

SIBO a SIFO jsou stavy, které řada z nás (včetně mě) dříve považovala za velmi řídké, až vzácné, ale vzhledem k vědeckým důkazům, širší dostupnosti testování stolice a přístrojům, kterými si lidé mohou sami doma zjistit nejrůznější formy přemnožení bakterií, se ukazuje, že jsou stejně běžné jako zákazníci, kteří si přes Amazon objednávají kuchyňské utěrky a směsi na pečení. I když o SIBO a SIFO zatím ví jen málo Američanů, těmito obtížemi trpí desítky milionů z nich. Dnes už víme, že 35–84 procent z pětatřiceti milionů Američanů, u nichž byl diagnostikován syndrom dráždivého tračníku, a také stejný počet z těch, kteří nadále jsou bez diagnózy, ale také je trápí nutkání na stolici a nadýmání, trpí SIBO.6 - Kapitola 1 Rovněž už víme, že bakteriálním přerůstáním typickým pro SIBO trpí až 100 procent pacientů, kteří zažívají ochromující bolesti fibromyalgie, totéž platí i o většině nemocných se syndromem neklidných nohou, ztučnělými játry, divertikulární nemocí tlustého střeva, nejrůznějšími potravinovými nesnášenlivostmi, žlučovými kameny, autoimunitními a neurodegenerativními onemocněními a cukrovkou druhého typu.6 - Kapitola 1–12 - Kapitola 1 Bakteriální přerůstání (SIBO) je přítomné také u zhruba 50 procent ze 150 milionů Američanů, kteří trpí nadváhou a obezitou.13 - Kapitola 1 Máme informace i o tom, že přibližně třetina lidí se SIBO má také SIFO.14 - Kapitola 1 Tento netvor, jenž je stvořený současným životním stylem, sice neplení venkov a nepřepadává lidi v jejich domcích, ale usadil se v devíti metrech lidských střev.

Když si člověk dá vše dohromady, uvědomí si, že cukrovka druhého typu a prediabetes možná trápí více než sto milionů Američanů, ale počet obyvatel USA se SIBO se tomuto číslu hravě vyrovná a možná ho i překonává. Kritici tyto odhady samozřejmě hned začnou zpochybňovat, ale všechny důkazy svědčí o tom, že přerůstání bakterií i hub a s nimi spojené zdravotní potíže jsou běžné stavy – v současné době je spíše výjimkou, když má někdo normální zdravou střevní mikroflóru.

Představuje to nečekaně velké ohrožení zdraví celé populace. Podívejte se doleva, pak se podívejte doprava a uvidíte minimálně jednu osobu, ne-li víc, která tímto problémem trpí. Vůbec nepřeháníme, když tvrdíme, že tato prudká změna lidské fyziologie a jejích mikrobiálních souputníků má obrovské dopady.

I když třeba nemáte SIBO ani SIFO, je víceméně stoprocentně pravděpodobné, že trpíte aspoň dysbiózou. I výrazné narušení druhů bakterií a možná i hub obývajících vaše tlusté střevo také ovlivňuje vaše zdraví, a to ať už máte pravidelnou stolici, nebo pro úspěšné vyprazdňování potřebujete stoh časopisů.

V nejhorších případech mohou do vnitřních orgánů a dalších míst, kam nepatří, přecházet nejen toxické výměšky mikrobů, ale i samotné mikroby. Vyberte si jakýkoli orgán a můžete v něm najít bakterie, které tam žijí a ovlivňují naše zdraví. V dnešní době už například víme, že bakterie, které se usídlily v místech, jako jsou žlučovody a žlučník, přispívají k tvorbě žlučových kamenů. Tato nečekaná místa osidlují bakterie jako E. coli a další ze skupin Pseudomonas a Enterococcus, což jsou druhy, které se obvykle nacházejí v tlustém střevě a stolici.

Zdraví škodlivé bakterie už byly nalezeny v cévách, prsu, prostatě, a dokonce i v lidském mozku, ale ještě zdaleka netušíme, jaký má tato mikrobiální invaze vliv na naše zdraví.15 - Kapitola 1–17 - Kapitola 1

Po celé délce střevního traktu se podobně jako bakterie mohou šířit i houby, například Candida albicans, Candida glabrata a Malasezia, i po jejich zániku vznikají škodlivé produkty, které pronikají do zbytku těla. U některých lidí se houbám podaří uniknout ze střevního traktu a usadí se na jiných místech.14 - Kapitola 1 To vysvětluje, proč lidé s přerůstáním hub ve střevech rovněž trpí plísňovými infekcemi v podpaží, krku, jícnu, vagině, tříslech a mozku. Přerůstání hub ještě není tak dobře prozkoumané jako to bakteriální, ale také se začíná ukazovat, že má mnohem větší následky, než jsme se původně domnívali. Zvláště znepokojivé je nedávné zjištění, že lidé, kteří zemřeli na Alzheimerovu chorobu mají mozkovou tkáň plnou plísní, což ještě budeme probírat v další části knihy.

Nejedná se o infekci v tom smyslu, v jakém ji běžně chápeme, kdy se jediný druh bakterie nebo plísně začne nezvladatelně šířit, vytvoří absces plný hnisu a poškodí orgán, který se snaží ovládnout. SIBO by se přesněji mělo označovat jako „zamoření“, tedy osídlení, aniž by došlo k úplnému ovládnutí – asi tak jako když se vám ve spíži objeví mravenci, sice vaši rodinu nevyženou z domu, ale i tak není o co stát, a navíc vám zničí tajnou zásobu sušenek Oreo.

Nejde tedy jen o přemnožení mikrobů. Mikroby ve střevním traktu prostřednictvím svých jedovatých výměšků mohou ovlivňovat jiné orgány v těle, a dokonce do nich mohou i proniknout. Za pouhé dvě generace, od doby, kdy byly v módě zvonáče a vaše babička naříkala nad vymizením džentlmenského chování, se druhy bakterií a hub ve střevním traktu výrazně proměnily a tvorba jejich toxických vedlejších produktů silně narostla. Následky pro nás, jejich lidské hostitele, se stávají čím dál závažnější. Musí se proto změnit také pravidla, jak s nimi zacházíme.

Dysbiózu a ještě méně SIBO a SIFO vám možná nediagnostikuje váš lékař, neprobírají se v ranních zprávách v televizi a nejsou předmětem vášnivých diskuzí na sociálních sítích, ale přesto mají tyto stavy závažné následky pro vaše zdraví, jsou totiž natolik nepřirozené, že rozhodně nebude stačit užívat drahá probiotika a jíst kim-či. Abychom lépe pochopili, jak tento rozvrat našeho vnitřního prostředí nastal, musíme začít na začátku života každého jednotlivce: u matky.

2

Mikrobiom, který ocení jenom matka

Na naše životní mikrobiální dobrodružství nás připravují naše matky. Novorozenci od své matky přejímají její mikrobiom, nejprve při průchodu porodními cestami, pak také díky kojení a fyzickému kontaktu. Při porodu a v prvních dnech života tělo novorozence začnou osidlovat mikroby, což je součást toho těsného a úžasného pouta mezi dítětem a matkou.

V současnosti však toto pouto může být narušeno. Jedním z hlavních rušivých faktorů ovlivňujících zdravou rovnováhu střevních mikrobů u dětí je nešťastná komercializace mateřství. Do přirozeného jevu nazývaného rození dětí totiž vstoupily finanční zájmy. Normální přechod mateřského mikrobiomu na dítě je narušen porodníky, kteří se obávají žalob za zanedbání péče a k častějšímu provádění císařských řezů je motivuje i jejich lepší finanční ohodnocení. Zároveň se objevuje agresivní marketing umělé kojenecké výživy, která má nahradit mateřské mléko. Nikdo nepochybuje o tom, že jsou situace, kdy se bez císařského řezu neobejdeme, ovšem zdravou rovnováhu narušily komerční zájmy, proto se řada dětí už na samotném začátku ocitá v nevýhodě.

32 procent dětí, které byly na svět přivedeny císařským řezem, a/nebo 17 procent dětí, jež nejsou kojené, začíná svůj život bez podílu na mateřském mikrobiálním pokladu.1 - Kapitola 2, 2 - Kapitola 2 Jedno ze tří dětí, které se narodily císařským řezem, začíná život s jiným mikrobiomem než děti, jež na svět přišly vaginálně. Objevují se u nich druhy bakterií podobné těm, které se vyskytují v nemocnicích. V jejich mikrobiomu převládají nežádoucí kmeny enterobakterií, což je stejný druh, který pochází ze zbytků v tlustém střevě a je typický pro přerůstání bakterií. A tyto rozdíly přetrvávají i řadu let po porodu.3 - Kapitola 2, 4 - Kapitola 2 Ale dokonce ani při vaginálním porodu není nijak zaručeno, že se na novorozence přenese zdravá mikroflóra, protože většina žen v plodném věku trpí stejným narušením střevního prostředí jako my ostatní, proto svým dětem žádný vyvážený mikrobiom předat nemůže. A vše ještě zhoršuje fakt, že rodičky často v období těsně kolem porodu dostávají antibiotika, buď kvůli nástřihu hráze, nebo kvůli prevenci novorozenecké streptokokové infekce. Také děti, které nejsou kojené, získávají mikrobiom pouze z matčiny kůže, jídla a okolního prostředí, tudíž má jiné složení, chybí v něm druhy bakterií, protilátky a živiny, které se vyskytují pouze v mateřském mléce. Nejvíce mají mikrobiom narušený předčasně narozené děti, protože dostávají vysoké dávky antibiotik, a to často po delší období, kdy pobývají na neonatologii bez přítomnosti svých matek.

A co když je na tom plodná žena stejně jako většina současných lidí – tedy pije slazené nápoje, nápoje s umělými sladidly, užívá nesteroidní protizánětlivé léky na zmírnění menstruačních bolestí, dříve užívala antikoncepční pilulky nebo měla nitroděložní tělísko, díky obilninám se dostává do kontaktu s herbicidem glyfosátem – stručně řečeno má až zrůdně proměněný střevní mikrobiom? Může to mít za následek zpomalený vývoj jejího miminka v děloze a předčasný porod. (Jen se nad tím zamyslete: narušení mikroflóry těhotné matky může spustit předčasný porod, to je nečekaná spojitost.5 - Kapitola 2) Matky s ulcerózní kolitidou nebo Crohnovou nemocí a jinými chorobami předávají jiný mikrobiom než matky, které těmito chorobami netrpí. A stav změněného mikrobiomu u novorozenců přetrvává ještě dlouho po narození.6 - Kapitola 2 Když si uvědomíme, jak silný je vliv matčina mikrobiomu na její miminko, ukazuje se, že dokonce u matek se zánětem dásní – ano, dásní v ústech, která jsou spoustu centimetrů a tělesných soustav od dělohy a miminka – je zvýšené riziko předčasného porodu a narození dětí s nízkou porodní váhou.5 - Kapitola 2

A potom si představte miminko, které se narodilo zdravé matce vaginálním porodem a je první dva roky života kojené (prvního půlroku výhradně a pak až do dvou let dostává kombinaci mateřského mléka, kojenecké výživy a také pevné stravy, přesně podle doporučení Světové zdravotnické organizace). Toto dítě nedostává antibiotika ani jiné léky na předpis, živí se zdravě potravinami neobsahujícími glyfosát ani jiné herbicidy a zbytky pesticidů, zároveň má možnost být v kontaktu s okolním prostředím – dotýkat se hlíny, domácích zvířat a jiných dětí –, jinými slovy řečeno, toto dítě má možnost vytvořit si zdravý a prospěšný mikrobiom, protože dochází k minimalizaci faktorů, které zdravou rovnováhu mikrobů narušují, a naopak se podporují faktory, které zdravému mikrobiomu prospívají. Kdybychom složení jeho střevní mikroflóry analyzovali, našli bychom zdravou směsici druhů bakterií v tlustém střevě, a jak bychom se blížili k lačníku a kyčelníku, počty bakterií i hub by se silně snižovaly. Tento mikrobiom by byl bohatý na zdraví prospěšné druhy jako Lactobacillus, Bifidobacterium a Akkermansia; druhy obvykle se vyskytující v nemocnici a škodlivé fekální bakterie by byly v menšině. Takové dítě má pravidelnou peristaltiku, netrpí vyrážkami ani alergiemi, nemá žádné potravinové intolerance a zažívá normální duševní, citový a tělesný vývoj. Takové dítě bude ukázkovým příkladem skvělého zdraví, s příznivou střevní mikroflórou přispívající k dlouhému a zdravému životu. Takto zdravé dítě se však v současném světě stává spíše výjimkou.

Na opačném konci žebříčku najdeme dítě narozené císařským řezem, které bylo jen několik týdnů po porodu rychle odstaveno a krmeno kojeneckou výživou, při porodu a pak ještě několikrát v dětství dostalo antibiotika, živilo se komerčně vyráběnými potravinami jako ovocné džusy, dětské křupky a hranolky z rychlého občerstvení. U podobného dítěte se postupem času objeví nesnášenlivost běžných potravin, astma, vyrážky, nepravidelný průjem a problémy s chováním i učením. Při rozboru střevní mikroflóry takového dítěte bychom objevili druhy jako Staphylococcus aureus, Citrobacter, Klebsiella a Salmonella, a to nejenom v tlustém střevě, ale i v horních částech trávicího traktu. Dětský lékař mu bude předepisovat inhalátory, kortikoidové mastičky, léky na upravení činnosti střev a také na poruchu pozornosti s hyperaktivitou. Zdravotní problémy takového dítěte přetrvávají až do puberty a dospělosti, kdy u něj bývá diagnostikován syndrom dráždivého tračníku, migréna, akné a ekzém, to vše doprovázejí potíže s udržením hmotnosti, prediabetes a ztučnění jater.

Bohužel dobře vím, že tento stav vám připadá povědomý.

Oficiální výzkum souvislosti mezi narušeným mikrobiomem a nejrůznějšími dětskými nemocemi odhalil složitou změť změn střevní mikroflóry. Narušený mikrobiom byl mimo jiné objeven v dýchacích cestách a střevech dětí s astmatem, ve střevech dětí, kterým hrozí rozvoj cukrovky prvního typu, a dětí se zpomaleným růstem. Děti, které v prvních dvou letech života trpí průjmem, projevují později v dětství známky opožděného kognitivního vývoje a zpomaleného růstu.7 - Kapitola 2–9 - Kapitola 2

Tady se nejedná o nějaké teoretické změny střevních bakterií, které by zajímaly jen mikrobiology. Mluvíme tu o dramatické proměně složení mikrobiálních partnerů, kteří žijí spolu s námi, a tato proměna může mít silný vliv na naše zdraví od narození až do smrti.

Výživa pro neúspěch

Žádná umělá výživa, ať má sebelepší složení, se nemůže vyrovnat zdravotní prospěšnosti mateřského mléka. Složení mateřského mléka totiž ovlivnily miliony let lidské evoluce. Je to přirozený zdroj protilátek, prebiotické vlákniny a oligosacharidů, probiotických mikrobů, fosfolipidů, bakteriocinů (přirozená antibiotika vyráběná mikroby), jež potlačují nárůst nezdravých bakterií, a dalších složek, které jsou nezbytné pro zdraví a vývoj dítěte. Žádná umělá výživa na trhu se svým složením mateřskému mléku ani neblíží. Žádná umělá výživa se dětem nepodává už padesát tisíc, sto tisíc nebo milion let od jejich vyklouznutí z porodních cest – jen mateřské mléko.

Nedá se popřít, že výrobci kojenecké výživy se složení svých produktů snaží vylepšit – zavádějí například inovace jako přísady v biokvalitě, prebiotickou vlákninu a mléko s kaseinem A2 (který odpovídá lidské podobě tohoto proteinu), aby došlo ke snížení pravděpodobnosti propuknutí autoimunitních nemocí. Ovšem při výrobním procesu se nadále dopouštějí tak hrubých chyb, jako je použití odtučněného mléka (lidské mateřské mléko obsahuje 4–5 procent tuku, tedy stejně jako plnotučné kravské mléko) nebo používání geneticky upravených látek se všemi s nimi spojenými problémy, včetně narušení dětského mikrobiomu.

Před zavedením těchto zlepšení zasáhl výrobce kojeneckých výživ velký skandál. Například Nestlé své výrobky masivně propagovalo mezi africkými ženami, tvrdilo jim, že umělá výživa je lepší než mateřské mléko. Tyto nešťastné ženy se tak moc chtěly stát součástí moderního světa, že si začaly kupovat výrobek, který pak měl na svědomí smrt milionů dětí na podvýživu (hlavně proto, že jejich matky umělou výživu ředily, aby snížily náklady). Ve Spojených státech list New York Times prokázal, že výrobci umělé výživy dávají lékařům a nemocnicím finanční pobídky, aby matkám při propuštění rozdávali balíčky obsahující vzorky kojenecké výživy, což mělo za následek šestnáctinásobný nárůst infekcí u kojenců v prvních dvou měsících po porodu.10 - Kapitola 2

Když děti nedostávají mateřské mléko, má to dopady. U kojených dětí je lepší osídlení probiotickými druhy Lactobacillus a Bifidobacterium, zatímco u dětí na umělé výživě jsou převládajícími druhy Enterococcus a Enterobacter, které obvykle sídlí v tlustém střevě a jsou typické pro bakteriální přerůstání.11 - Kapitola 2 Při analýze ženského zdraví zadané americkým ministerstvem zdravotnictví a sociální péče bylo zjištěno, že u dětí, které byly minimálně v prvních třech měsících života plně kojené, je až o 42 procent méně atopické dermatitidy, o 27–40 procent menší pravděpodobnost rozvoje astmatu a o 50 procent méně zánětů uší.12 - Kapitola 2 Později v životě je u nich méně pravděpodobné, že budou obézní a dojde u nich k rozvoji cukrovky druhého typu, také mají vyšší IQ. Když dítě dostane zdravější mikrobiom, má to velké účinky, přičemž vše začíná nedocenitelným příspěvkem od jeho matky.

Pro počáteční zdraví miminka má velký význam mikrob Bifidobacterium infantis, který by měl ve střevech kojenců převládat. Má totiž jedinečnou schopnost metabolizovat oligosacharidy přítomné v mateřském mléce (které se v tom umělém vůbec nevyskytují). Ovšem 90 procent současných kojenců tento druh naprosto postrádá. Důkazy dokládají, že když tento mikrob budeme doplňovat jako probiotikum, dítě bude snáze metabolizovat mléčné oligosacharidy a zároveň se sníží výskyt škodlivých fekálních organismů.13 - Kapitola 2 (V další části knihy rodičům ukážu, jak vyrobit jogurt s B. infantis, který mohou matky jíst, a tím předávat tento mikrob svým novorozencům tak, jak se měl předávat vždy: v porodních cestách při porodu a přes mateřské mléko.)

Antibiotika jsou nejčastější skupinou léků předepisovanou dětem. Odhaduje se, že až 50 procent antibiotik se předepisuje zbytečně na virové záněty horních cest dýchacích a středního ucha, na které antibiotika neúčinkují. Pediatři často volí širokospektrální antibiotika, která ničí velké množství druhů bakterií a podporují šíření hub (protože už nemusí čelit takové konkurenci bakterií), a ne antibiotika úzkospektrální, která nemají tak škodlivé účinky. Děti, které braly antibiotika, mají větší sklony k nadváze i k rozvoji alergií a autoimunitních nemocí a projevují menší odolnost vůči infekcím.14 - Kapitola 2 Dítě se jen málokdy dožije dospělosti, aniž by minimálně jednou, spíše vícekrát, užívalo antibiotika se širokými a přetrvávajícími následky.

Řada z nás si tedy jako kojenci a děti projde drsným mikrobiálním startem a tato nešťastná situace přetrvá až do dospělosti. Dospělý mikrobiom je výsledkem narušení, ke kterým došlo v kojeneckém věku, v dětství i v pubertě, některé nedostatky se ale zároveň předávají z generace na generaci. Jen tento rok budou antibiotika předepsána jednomu ze dvou nebo tří dospělých.15 - Kapitola 2 Ovšem dospělí si kolonie mikrobů ve svém těle poškozují i jinými věcmi než jen užíváním antibiotik. Pomocí léků na předpis si snižují překyselení žaludku, což je přirozená bariéra pro mikroby klesající jícnem, ale také pro mikroby stoupající z tlustého střeva, čímž připravují půdu pro obsazení celé délky střevního traktu bakteriemi.16 - Kapitola 2 Miliony lidí také užívají nesteroidní protizánětlivé léky jako ibuprofen a naproxen na bolest kloubů, menstruační bolesti, migrény a z dalších důvodů. Kvůli užívání těchto léků u nich dochází k bezpříznakovému poškození tenkého střeva a zároveň tyto léky podporují usazování bakteriálních druhů z tlustého střeva v horních částech trávicí soustavy.17 - Kapitola 2 Jejich strava obsahuje slazené nápoje a průmyslově zpracované potraviny, tyto návyky, které mají miliony Američanů, také přispívají k tomu, že se bakterie usazují v tenkém střevě, kam dané druhy vůbec nepatří.18 - Kapitola 2 Spousta důkazů svědčí o tom, že mikrobiom ovlivňuje i kontakt se zbytky herbicidů a pesticidů v potravinách, také glyfosát, herbicid používaný na geneticky upravenou kukuřici a sóju, který je zároveň účinným antibiotikem.19 - Kapitola 2–21 - Kapitola 2 Navíc dochází i ke znepokojivému propojení globální klimatické změny a proměny lidského mikrobiomu, zjistilo se totiž, že složení střevní mikroflóry ovlivňují i zvyšující se hladiny přízemního ozonu, který se vytváří při kontaktu výfukových plynů z automobilů se slunečním světlem.22 - Kapitola 2

Už jsme také probírali, že endotoxémie, toxické vedlejší produkty mikrobiálního života a smrti, jež pronikají mimo trávicí soustavu, vyvolávají záněty a nemoci ve vzdálených částech těla od palce na noze po mozek. Bakterie z trávicího traktu tak mohou způsobovat vyrážku na obličeji nazývanou růžovka, bolesti svalové a kosterní soustavy, tzv. fibromyalgii, i předčasné porody. Zároveň vám asi začíná docházet, že protizánětlivá mast na růžovku, protizánětlivý lék na fibromyalgii, který blokuje dráhy bolesti, a léky na depresi zvyšující hladinu serotoninu nijak neřeší skrytou příčinu – nezdravé rozšíření bakteriálního osídlení a záplavu jedovatých vedlejších produktů, které vytvářejí –, ale vlastně ji možná ještě zhoršují. Léky na předpis sice mohou poskytnout dočasnou úlevu od bolestí fibromyalgie, tzv. low-FODMAP dieta může snížit nadýmání a průjem doprovázející syndrom dráždivého tračníku (FODMAP – vláknina a cukry metabolizované mikroby představují problém, který budu probírat až v další fázi knihy), ovšem všechny další vlivy nevyřešeného přemnožení bakterií ve střevech a jinde na vás působí i nadále.

Zašlo to příliš daleko?

Moderní životní styl vaše tělo ideálně připravil pro šíření nezdravých mikrobů. Jestli nemá cenu snižovat svou uhlíkovou stopu a stavět hráze proti stoupajícím oceánům, co můžete udělat pro odstranění přemnožení bakterií a jejich šíření do těla? Naštěstí je toho spousta.

Později se zaměříme na následky přerůstání bakterií a hub i endotoxémie. V této fázi proberu, jak tyto procesy můžete zmírnit a jak mikrobiální vetřelce vykázat z míst, kde nejsou vítaní. Zároveň vám ukážu, jak si v mikrobiomu pěstovat skutečně prospěšné bakterie, čímž dosáhnete konkrétních, často přímo převratných účinků na své zdraví. Ano, péčí o svůj vnitřní mikrosvět můžete dosáhnout velmi výrazných změn.

Ale nejdříve si do větších podrobností pohovořme o tom, jak se bakteriální přerůstání projevuje, abyste si nepletli následky snězení hamburgeru obsahujícího E. coli s chronickými a ničivými důsledky šíření bakterií a hub.

3

Duchové z mikrobiální minulosti

Střevní mikroflóra není taková, jako bývávala.

Život nám opakovaně dává lekce, abychom přehodnocovali své denní návyky: že žít život přes displej mobilního telefonu není dobrý nápad, že když se omezí spánek, aby se do života vtěsnalo více práce a zábavy, má to zdravotní následky, že jídlo podávané do okénka auta z rychlého občerstvení není ideální forma lidské výživy. Znovu se učit o životě a zdraví rozhodně stojí za to, přičemž zvláště nezbytné je to ve světě mikrobiomu.

Teď pojďme probrat, jak moderní život způsobil ztrátu řady bakteriálních druhů, které pro lidské zdraví hrají významnou roli. V podstatě se jedná o vnitřní vymírání, jež je naštěstí možné zvrátit.

ZTRACENÉ BAKTERIE

Před sty lety jsme ještě neměli k dispozici metody, jak rozpoznat mikroby osidlující lidský střevní trakt, neuměli jsme to ani v době, kdy byl prezidentem Ronald Reagan. Dřívější metody byly příliš hrubé a nedokonalé, spočívaly v pěstování odebraných mikrobů v Petriho miskách nebo na podobných postupech, takže jsme se na devítimetrovou trávicí trubici dívali klíčovou dírkou, která nám ukázala jen zlomek přítomných mikroskopických tvorů. Až donedávna nám tyto nedokonalé metody nedovolily ve vzorcích kultivovat takzvané anaerobní druhy, protože ty při kontaktu se vzduchem nebo kyslíkem zanikají, ale lidský mikrobiom je podobných anaerobních druhů (tedy organismů žijících bez kyslíku) plný.

Novější metody využívající genetické markery odhalily obrovské množství tvorů, včetně těch anaerobních, které se předtím rozpoznat nedařilo. Tyto metody totiž mikroby identifikují podle kódu zapsaného v jejich DNA, který je pro daný druh jedinečný (a také pro daný kmen, což je opět téma, které probereme později). Na metody využívající pro identifikaci DNA nemá přítomnost ani absence kyslíku vůbec žádný vliv. Tyto nové metody nám také umožňují podrobně porovnávat mikrobiom současných lidí a mikrobiom našich předků, kteří nebyli vystaveni současným rušivým faktorům. A právě podobné výzkumy ukazují, že náš mikrobiom se od minulých mikrobiomů výrazně liší. Není na tom nic divného: vždyť generace našich pradědečků a prababiček, která nežila tak dávno, trpěla mnohem menším výskytem obezity, cukrovky druhého typu, autoimunitních onemocnění, sociální izolace a vystavení glyfosátu, limonádám s umělými sladidly a všudypřítomným průmyslovým chemikáliím.

Zkoumání starého mikrobiomu, který najdeme v kostech, fosilizovaných fekáliích a starém zubním plaku, nám napoví, že před tisíci lety měli mikrobiální obyvatelé lidských těl úplně jiné složení než v současnosti. Při těchto analýzách vyšel najevo velmi zajímavý fakt, že u starověkých kultur na všech kontinentech docházelo k výraznému přesahu mikrobiomu. U vzorků objevených v tropických jeskyních a u fekálního materiálu získaného z mumií uložených v permafrostu v severních oblastech se vyskytoval podobný mikrobiom. Největší rozdíly najdeme při srovnání kteréhokoli starého mikrobiomu s tím současným.1 - Kapitola 3–3 - Kapitola 3 Když lidstvo přešlo ze životního stylu lovců a sběračů na usedlé komunity živící se zemědělstvím, proměnil se i mikrobiom, protože odrážel změny ve stravě: menší rozmanitost konzumovaných rostlin, větší závislost na obilninách plných škrobu jako kukuřice a pšenice. K další výrazné proměně mikrobiomu došlo, když lidé začali ve větší míře obývat města, užívat antibiotika a jíst stravu obsahující velké množství obilnin, cukrů a průmyslově zpracovaných potravin.

Jak už jsem se zmínil ve druhé kapitole, složení mikroorganismů obývajících lidské tělo upravila řada faktorů – od antibiotik po zmrzlinu. Když analyzujeme bakteriální druhy, které byly v lidských tělech přítomné v šedesátých letech minulého století, a ty současné, jasně se ukáže, že ve střevech lidí z jednadvacátého století žije mnohem méně druhů bakterií než u jejich předků. Faktory narušující mikrobiom způsobily nižší a méně pestré osídlení bakteriálními druhy. O řadu druhů jsme přišli, byly sraženy na mikrobiální dálnici. Když rozebíráme mikroby ze vzorků současné stolice, zjišťujeme, že u řady lidí je jen málo prospěšných druhů Lactobacillus, Bifidobacterium a dalších, ale najdeme u nich mnoho Escherichia coli, Shigella a Pseudomonas a jiných fekálních mikrobů, které v trávicím traktu stále více převládají. Ale nevidíme druhy, které ze současného mikrobiomu úplně vymizely. Protože neexistují jejich rodné listy ani duchové, kteří by nám napověděli, co přesně zmizelo, musíme současný mikrobiom porovnávat s těmi minulými.

Rozpoznat mikroby, které nám chybí, je mnohem obtížnější úkol než rozpoznat mikroby, které přítomné jsou, ale netušíme o jejich významu. Právě tyto rozdíly teď lépe zjišťujeme pomocí analýzy DNA. Jedna mezinárodní výzkumná skupina například nedávno odvedla obrovský kus práce a odhalila u obyvatel Západu i odjinud tisíce předtím neznámých druhů.4 - Kapitola 3 Až vědci tyto nově objevené druhy prozkoumají, určitě získáme další zajímavé informace o tom, jak tuto mikrobiální pokladnici co nejlépe využívat. Podobné výzkumné metody byly použity na mikrobiomy lovců a sběračů, kteří na naší planetě ještě zbyli, a na zbytky starých mikrobiomů, takže možná brzy získáme široký přehled o druzích, které jsme ztratili.

Díky komunitám, které na naší planetě stále ještě žijí jako lovci a sběrači, můžeme získat náhled do střevního mikrobiomu osob, které nebyly vystaveny účinkům antibiotik, jiných léků na předpis a západní stravy. Tito lidé si z hlíny vyhrabávají kořínky a hlízy, své další jídlo zabíjejí kopím, pijí vodu z řek a potoků, necestují auty a nekomunikují mobilními telefony. Když srovnáme současnou mikroflóru s tou u domorodých obyvatel, jako jsou Hadzové v Tanzanii, Matséové v Peru nebo Janomamové v brazilském deštném pralese, zjistíme, že podobně jako u fosilizovaného fekálního materiálu nebo kostí je složení jejich mikrobiomu velmi odlišné.5 - Kapitola 3–7 - Kapitola 3 U domorodých obyvatel se nachází řada druhů, které se v současném lidském mikrobiomu vůbec nevyskytují. Je zajímavé, že při srovnání mikrobiomu původních obyvatel se ukazuje, že i když tyto populace oddělují velké vzdálenosti a žijí na jiných kontinentech, jejich střevní mikroflóra je až nápadně podobná. Například druhy bakterií u východoafrických Hadzů jsou podobné těm u Matséů v peruánském deštném pralese, i když jsou to domorodé komunity na různých kontinentech bez možnosti kontaktu. Neobvyklé mezikulturní a mezikontinentální podobnosti vedly k dohadům, že mikrobiom těchto původních obyvatel je vlastně ukázkou mikrobiomu našich předků z doby kamenné, tedy mikrobiomu z doby, kdy ho ještě nenarušovaly současné vlivy, mikrobiomu, který byl součástí lidské evoluce. A ukazuje se, že výjimečný je spíše podivný mikrobiom, jenž se vyskytuje u nás, lidí z jednadvacátého století.

Myšlenka, že současní lidé postrádají určité bakteriální druhy, což se projevuje jako různé zdravotní potíže, vedla ke snaze tyto ztracené nebo oslabené druhy nahradit. V jedné nedávné studii například vědci z Bostonské dětské nemocnice nahradili několik kmenů Clostridií, které chyběly ve střevech kojenců trpících potravinovými alergiemi, a zjistili, že je tímto postupem možné situaci zvrátit.8 - Kapitola 3 Tyto důkazy jsou zatím pouze předběžné, ale naznačují, že by mohlo být možné odstranit časté a občas i velmi nebezpečné alergie na buráky, vajíčka nebo ryby, které trápí stále větší počet dětí.

Dalším rodem bakterií, který u velkého množství lidí chybí, je Oxalobacter, tedy bakteriální druh obývající tlusté střevo a nadšeně vstřebávající šťavelan vápenatý, jenž se běžně vyskytuje v potravinách jako ořechy, špenát, řepa a čokoláda. Většina domorodých obyvatel jako Hadzové a Janomamové má ve střevech spoustu druhů Oxalobacter. Když současní lidé o tyto druhy bakterií přijdou, objeví se u nich bolestivé ledvinové kameny právě ze šťavelanu vápenatého, přičemž k tomu dochází zvláště po užívání antibiotik. Asi nejznepokojivější je, že došlo k výraznému zvýšení výskytu kamenů ze šťavelanu vápenatého u dětí, a to především po antibiotické léčbě. 9 - Kapitola 3, 10 - Kapitola 3 U lidí s ledvinovými kameny ze šťavelanu vápenatého zřejmě hrají roli i jiné změny střevní mikroflóry, například přemnožení některých druhů (Methanobrevibacter smithii) a vymizení nebo snížení počtu jiných (Lactobacillus plantarum). Ovšem hlavním problémem se ukazuje ztráta bakterie Oxalobacter.

Další mikrobiální obětí se ukazuje Bifidobacterium infantis, která chybí u 90 procent novorozenců. Tato bakterie novorozencům dodává výhodu v oblasti růstu a zdraví, ale buď se ji nedaří předávat z matky na dítě, nebo ji ničí užívání antibiotik. Bez B. infantis je u kojenců pravděpodobnější, že se u nich přemnoží enterobakterie, které se běžně vyskytují ve stolici, právě tento stav bývá spojován s dramatickým nárůstem pH stolice (právě zvýšení pH stolice naznačuje, že dítě není schopné metabolizovat živiny jako oligosacharidy z mateřského mléka na kyselé vedlejší produkty mastných kyselin, které vyživují střevní stěny a mají i další přínosné vlivy). Tak například na počátku dvacátého století měla stolice kojenců pH přibližně 5, zatímco u současných kojenců, kteří nemají ve střevech dost B. infantis, je stolice méně kyselá, s pH asi 6,5 (což je více než desetinásobné snížení kyselosti na stupnici pH).11 - Kapitola 3 Obnova B. infantis chrání nedonošené kojence od ničivého a často i smrtelného problému zvaného nekrotizující enterokolitida, při kterém škodlivé druhy bakterií napadají a ničí střevní stěnu.12 - Kapitola 3 Právě B. infantis patří ke klíčovým druhům bakterií, protože díky schopnosti metabolizovat živiny z mateřského mléka podporuje množení dalších prospěšných druhů bakterií během růstu kojence. Ale dokonce ani vaginální porod a kojení nejsou zárukou, že kojence osídlí právě tyto důležité druhy, protože u jejich matek mohou chybět, a tudíž jim je nemohou předat. Kromě ochrany před nekrotizující enterokolitidou poskytuje obnova tohoto druhu bakterií i další výhodu. U kojenců, u nichž byla bakterie B. infantis obnovena, je pravděpodobnější, že prospí celou noc, budou spát déle i přes den, nevyskytují se u nich tak často opruzeniny, netrpí tolik kolikou a mají o 50 procent méně střevních pohybů denně (tudíž potřebují o 50 procent méně často přebalit). A výhody tohoto druhu bakterií přetrvávají i ve starším dětském věku, projevují se snížením výskytu alergické rýmy, astmatu, sklonu k autoimunitním onemocněním, bolestí břicha kvůli syndromu dráždivého tračníku.13 - Kapitola 3–15 - Kapitola 3 A co je vhodnější než doplňovat B. infantis u kojence ve formě probiotik? Obnovit hladinu této bakterie u matky ještě před porodem, díky čemuž ji bude moci předat dítěti, jak by se to mělo dít přirozeně, a zároveň se tím zajistí řada výhod i matce.

L. reuteri: Bakterie lásky

Hvězdou ve světě střevních mikrobů je bakterie Lactobacillus reuteri, která svému lidskému hostiteli přináší naprosto úchvatné výhody. Až do poloviny dvacátého století si přínosy tohoto bakteriálního druhu obývajícího střevní trakt užívala většina obyvatel západního světa. Získávali ho od své matky průchodem porodními cestami a při kojení. Tento mikroorganismus v sobě mají nejen domorodí obyvatelé džunglí i hor, ale i slepice, prasata a další živočichové, což svědčí o tom, že má velký význam pro přežití.

Současný životní styl však tento druh u 96 procent obyvatel západního světa vyhubil. V dnešní době si přítomnost tohoto úžasného druhu ve svých střevech nadále užívají jen 4 procenta lidí (tedy méně než jeden z dvaceti).16 - Kapitola 3, 17 - Kapitola 3 Mezi jednu z mnoha výhod mikrobu L. reuteri patří jeho jedinečná schopnost spouštět uvolnění hormonu oxytocinu v lidském mozku, což bylo prokázáno propracovanou sérií pokusů prováděných Massachusettským technologickým institutem (MIT). Jen se nad tím zamyslete: mikrob žijící ve vašem trávicím traktu určuje důležitou stránku fungování vašeho mozku.18 - Kapitola 3

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zdravá střeva.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.