MARIE FORMÁČKOVÁ

JINDŘICH KRAUS

KNIHA

O LÍBÁNÍ

Předmluva

Polibek, pusa, líbání… Tato slova ve většině z nás evokují jeden z nejbližších kontaktů, které chceme sdílet s milovanými osobami. Políbení se učíme přijímat již od narození, spojují nás s našimi nejbližšími. Postupně se učíme polibky také oplácet a sami je věnovat. Dostatek polibků v dětství nás pozitivně ovlivňuje v našem budoucím milostném životě.

Naprostá většina lidí vnímá líbání jako příjemný, pozitivní akt. Polibek nám o druhém člověku může mnohé napovědět, ať už v pozitivním či negativním slova smyslu. Z prvního polibku má řada lidí strach a obavy, většině však zůstane krásná vzpomínka po celý zbytek života.

Líbání nepoužíváme pouze jako součást pozdravu či loučení, polibek je významným prvkem naší neverbální komunikace. Pro mnohé z nás je polibek nejniternějším vyjádřením citů k milované osobě, je výrazem vášně a touhy. Stejně jako je sex přirozenou součástí kvalitního života, je právě polibek ve většině případů jeho počáteční jiskrou.

Kniha o líbání není příručkou, jak se stát guru v líbání. Jedná se o průvodce říší polibků, co nám způsob políbení napovídá o druhém, jakou roli představují polibky pro muže, jakou pro ženy. V neposlední řadě nám dává náhled na reálné situace a stavy, při kterých můžeme pozitivní efekt polibku znásobit a naopak.

MUDr. Petra Vrzáčková

Gynekologicko-porodnická klinika VFN a 1. LF

Zamilovaní zavírají při líbání oči,

protože chtějí vidět srdcem.

Daphne Du Maurier

Co je to vlastně polibek?

Podle encyklopedie je polibkem označován dotek rtů dvou osob. Políbit lze ale i jiné partie těla, více polibků je pak líbání.

Další odborná definice říká, že polibek je pozdrav, kdy se vzájemně dotkneme rty pevně přitisknutými k sobě a nato je oddálíme.

Romantici to dovedou vyjádřit daleko poetičtěji:

Polibek je rozmluva dvou srdcí.

Polibek je láskyplná přísaha.

Polibek je radost až k zalknutí.

Polibek je let do nebe.

Polibek je to nejpříjemnější pouto.

Starořecký spisovatel, historik, vojevůdce a Sokratův žák Xenofon (428–354 př. n. l.) napsal, že nic nepodporuje vzplanutí lásky tolik jako polibek, neboť nevede k ukojení a vyvolává sladké naděje.

Římský básník a autor epigramů Marcus Valerius Martialis (40–102) dospěl k závěru, že polibek je vůně balzámu získaného z aromatických stromů; stoupající aroma, které vydávají trsy šafránu; ovocný parfém sládnoucí v zimních pupenech ovoce; rozkvetlé louky v létě; jantar zahřátý rukou dívky; kytice květů, které lákají včely.

Anglický romantický básník, kritik a filozof Samuel Taylor Coleridge (1772–1834) přirovnal polibek k vdechování nektaru.

Velký anglický básník a geniální dramatik William Shakespeare (1564–1616) nazval polibek pečetí lásky.

Známá švédská herečka a držitelka tří Oscarů Ingrid Bergmanová (1915–1982) tvrdila, že polibek je krásný vynález přírody, jak zastavit řeč, když už jsou slova zbytečná.

Český básník, prozaik, satirik, publicista, politik a spoluautor Manifestu České moderny Josef Svatopluk Machar (1864–1942) to vyjádřil velmi krásně – polibek je hymnou lásky.

To arménsko-francouzský šansoniér, zpěvák, písničkář, textař, herec, diplomat a podnikatel Charles Aznavour (1924) byl mnohem věcnější, když prohlásil, že matematicky vzato je polibek to, co dostaneme, když dotek rtů dělíme dvěma.

Každý člověk má na polibek svůj názor, protože snad neexistuje nikdo, kdo by se v životě nelíbal. Kdo by nebyl políben nebo sám někoho nepolíbil. Polibek k životu patří, protože je to způsob, jak můžeme vyjádřit nějaký pozitivní cit. Ať už je to polibek mateřský, otcovský, přátelský, zdvořilostní či milostný. Každý má v životě svoji nezastupitelnou roli a každý má svůj obsah.

Polibek je ovšem také svého druhu umění a jak to tak bývá, jsou jedinci pro líbání nadanější a méně nadaní. Někdo prostě líbat umí a ani se to nemusí učit, protože byl obdařen pro tuto činnost talentem, někdo je v tomto směru poněkud neohrabaný. Ale všechno se dá naučit. Je sice pravdou, že ne každý se stane mistrem, ale základní dovednosti se prostě naučit dají v jakémkoliv oboru lidské činnosti.

Jak díky polibku mohl jsem

V dvou hodinách ji přesvědčiti

Že je celým mým životem

Guillaume Apollinaire,

Alkoholy

Kde se polibek vzal?

V roce 1960 britský zoolog Desmond Morris přišel s hypotézou, že líbání se vyvinulo ze způsobu krmení. Například šimpanzí matky krmí svá mláďata z úst do úst, z čehož se dá odvodit, že předchůdce člověka to činil rovněž. Tisknutí rtů na rty hned od samého počátku vyvolávalo velmi příjemný pocit, a to nejen proto, že při něm byl uspokojován hlad.

Kdo dal první polibek, který nebyl spojen s příjmem potravy, to se asi nikdy nepodaří zjistit, faktem však je, že první polibky posílané rukou bohům od jejich uctívačů pocházejí z období 3 000 let před naším letopočtem. Starověcí Římané se líbali poměrně často, polibkem se vzájemně zdravili, a to nejen doma v rodině mezi svými blízkými, ale běžně na ulicích, dokonce při tom nehrály roli třídní rozdíly.

V latině existovaly tři různé názvy pro různé druhy polibků.

Osculum byl název pro letmý polibek na tvář na uvítanou.

Basium byl polibek na rty.

Saviolum byl velmi vášnivý milenecký polibek.

Sanskrtské védy, pocházející zhruba z roku 1500 před naším letopočtem, popisují zvyk tření nosů a tisknutí nosů k sobě, což může být považováno za předchůdce polibků. Ve čtvrtém až pátém století našeho letopočtu se objevuje literatura, ve které už se o polibcích mluví a jsou tam i popsány. Takovým dokladem je indická Kámasútra neboli Poučení o rozkoši, starověký indický text, kde se hovoří nejen o polibcích, ale především o milostných polohách.

Starý Egypt byl ve srovnání s Římem velmi zdrženlivý. Krásná Kleopatra, která je proslulá svým panovnickým, ale i milostným životem, údajně žádného muže nikdy nelíbala.

Podle římského filozofa a spisovatele Marca Tullia Cicera nutili manželé v jeho éře své ženy k polibkům proto, aby zjistili, zda jim nechodí tajně do sklepa na víno.

Tento zvyk prý vznikl poté, kdy západořímský císař Romulus (460–511) zakázal ženám víno. A právě polibek se stal poměrně spolehlivým způsobem, jak ženy prověřit.

Staří Řekové zase nutili své manželky, aby před odchodem na trh, na návštěvu nebo na procházku snědly syrovou cibuli, čímž chtěli zabránit, aby se jejich ženy s někým tajně nelíbaly. Ve starém Řecku byl totiž polibek velmi významným aktem a nebylo radno s ním zacházet neuváženě. Zavazoval totiž muže, který políbil mladé děvče, ke svatbě. Takže polibek byl něco jako předběžná žádost o ruku. Předběžná, nicméně závazná.

Pověstné a po celém světě používané tři křížky na konci dopisu nebo pod dokumentem, nahrazující podpis, znamenaly ve středověku vlastně polibky. Ostatně polibek byl důležitou součástí úředních jednání. Když došlo k podpisu nějaké významné listiny, byla její pravost nejen stvrzena podpisem nebo u negramotných třemi křížky, ale na závěr také políbením listiny.

Ovšem velmi záhy se přišlo na to, že polibkem si nejen vyjadřujeme city, úctu či postavení, ale také si jím předáváme nemoci. Proto při epidemiích bylo zakázáno se líbat. A tak tomu bylo i při epidemii v 17. století, kdy bylo líbání nahrazeno smekáním klobouku, úklonou nebo pokynutím rukou. Nikoliv podáním rukou, i to nebylo doporučováno.

Pak začala líbání velmi potírat katolická církev. Pro tu byly přijatelné polibky pouze jako výraz úcty k bohu a svatým. Bylo povoleno líbat kříže, sochy, prsteny biskupů a papeže, ostatky svatých. Za přijatelný byl pokládán polibek mateřský a polibek dítěte. Polibek mezi partnery byl pokládán za všední hřích, polibek vášnivý dokonce za smrtelný hřích.

Ve středověku se začalo líbání rozlišovat také z třídního hlediska. K čím nižší třídě člověk náležel, tím více se při líbání vzdaloval od obličeje. Rovnoprávné osoby se mohly líbat na rty, ti, kteří byli o stupeň níž, mohli políbit sobě nadřazeného člověka na ruku, lidi o dva stupně výše na společenském žebříčku bylo dovolené políbit na koleno a nejvyšší hodnostáře mohli lidé ze společenského dna políbit maximálně na chodidla, a to ještě jenom zcela výjimečně, spíše jim bylo dovoleno políbit pouze zem, po níž oni nadřazení chodili.

Lékař-neurolog, psycholog, zakladatel psychoanalýzy a rodák z moravského Příboru Sigmund Freud (1856–1939) dospěl k závěru, že líbání má přímou souvislost s pocity, které prožíváme jako kojenci při sání mléka z matčiných ňader. Protože jde o nejranější slastný pocit, je mimořádně silný.

Chování je stále zaměřeno k vlastnímu organizmu. Z tohoto hlediska se záhy stávají velmi významnými ústa a dutina ústní jako zdroj velmi příjemných pocitů. Proces krmení dítěte vyvolává redukci napětí, což je doprovázeno příjemnými, slastnými pocity. Pocity, které původně vznikají při přijímání jídla v ústech a v dutině ústní, se pak podle Freuda stávají základem dětské sexuality a jsou později obsaženy v sexualitě dospělého jedince a vlastně to je důvod, proč se lidé líbají.

Podle německé sexuoložky Ingelore Ebberfeldové se líbání vyvinulo ze vzájemného očichávání zvířat. Když se pak předchůdce člověka naučil vzpřímenému postoji, obrátil svoji pozornost k horním partiím těla. Podle ní však ani reflex kojení ani zasutá vzpomínka na přijímání předžvýkané potravy nedokážou vysvětlit sexuální sílu jazykového polibku. K tomu prý dvojice vede smyslnost a nikoli snaha získat důkaz láskyplné náklonnosti. Takže hlavní příčinou polibku je sex.

„Každý podle vlastní zkušenosti může potvrdit, že mezi polibkem a polibkem je takový rozdíl, jaký může být mezi zemí a nebem. Touha, vášeň a láska jsou přinejmenším stejně důležité jako biologie, jinak je polibek neúčinný.“

Ve svých průzkumech také zjistila, že vztah k líbání je odlišný u žen a u mužů. Dobrovolně a z vlastní iniciativy se líbá 56 procent žen, mužů však jen 44 procent.

Když se pak měli účastníci průzkumu rozhodnout, jestli by se raději vzdali sexu nebo líbání, tak by se jen 37 procent mužů vzdalo sexu, kdežto žen 63 procent. Z toho vyplývá, že ženy vnímají líbání jako něco podstatnějšího než samotný sex.

Polibek je poměrně zátěžovým aktem pro náš organizmus, protože se při něm mimořádně aktivizujeme. Jednak musíme mít hlavu v určité pozici, k čemuž potřebujeme součinnost ramenních a zádových svalů, a navíc pracují svaly lícové, kterých je více než třicet.

Začínáme intenzivněji dýchat, zrychlí se nám srdeční tep a začnou pracovat i naše slinné žlázy.

Při delším líbání se nám zvýší srdeční činnost o desítky tepů; bylo změřeno, že z normálního stavu, což je kolem sedmdesáti tepů za minutu, se zvýší na sto, sto dvacet i více.

K činnosti se vyburcují také naše potní žlázy, zvýší se nám tělesná teplota, změní se barva našich tváří, zpravidla lehce zrůžoví.

To všechno samozřejmě vede k vyššímu spalování kalorií nebo joulů, záleží na tom, jak příjmy a výdaje energie počítáme. Zpravidla při několikaminutovém vášnivém polibku spotřebujeme asi 150 kalorií a to je stejný výdej, jako kdybychom čtvrt hodiny plavali.

A to už nemluvíme o tom, že někdy mívá polibek dokonce za následek ztrátu vědomí či dokonce orgasmus. K tomu dochází tehdy, je-li to pro nás opravdu silný zážitek, kdy se líbáme s někým, kým jsme zcela okouzleni, nebo je to první zkušenost a je nesmírně příjemná.

Za celý život líbáním strávíme průměrně dva týdny života. Samozřejmě jde o průměr, takže někdo víc a někdo míň. Je to nejen příjemné, ale kupodivu také zdraví prospěšné.

Například podle japonských lékařů je líbání lékem na sennou rýmu. Třicetiminutové intenzivní líbání pročistí dýchací cesty a zastaví kýchání. Tělo se během polibků uvolňuje a snižuje produkci histaminu, který je odpovědný za alergické reakce.

Ze závěrů vědeckých výzkumů vyplývá, že časté líbání přispívá ke snižování vysokého krevního tlaku, působí proti obtížím s krevním oběhem, zlepšuje hodnoty obsahu cholesterolu v krvi a celkově zvyšuje kvalitu života. Podmínkou však je, aby polibek trval nejméně tři minuty.

Existují ale i jiné průzkumy, které zkoumají psychické účinky líbání. Podle jednoho amerického průzkumu mají vyšší výdělky a větší úspěchy v zaměstnání ti, koho jejich partnerka či partner před odchodem do práce na rozloučenou upřímně a vášnivě políbí.

Kromě toho lidé, kteří jsou často líbáni a sami často líbají, se dožívají vyššího věku než ti, kteří se líbání vyhýbají.

Příznivci líbání jsou také lepšími řidiči, protože se lépe koncentrují a rychleji reagují na různé dopravní situace.

Slyším to, co jiní neslyší,

bosé nohy chodit po plyši.

Vzdechy pod pečetí v dopise,

chvění strun, když struna nechví se.

Prchávaje někdy od lidí,

vidím to, co jiní nevidí.

Lásku, která oblékla se v smích,

skrývajíc se v řasách na očích.

Když má ještě vločky v kadeři,

vidím kvésti růži na keři.

Zaslechl jsem lásku odcházet,

když se prvně rtů mých dotkl ret.

Kdo mé naději však zabrání

– ani strach, že přijde zklamání –,

abych nekles pod tvá kolena.

Nejkrásnější bývá šílená.

Jaroslav Seifert,

Píseň o lásce

Jaké jsou druhy polibků?

Devadesát procent lidí na naší planetě se líbá. Zbývajících deset procent líbání neprovozuje, protože se u nich vyvinula jiná forma kontaktu, nicméně nějakým způsobem si dáváme svou náklonnost najevo všichni.

Zjednodušeně by se dalo říct, že kolik existuje lidí, tolik existuje množin polibků. Protože každý člověk má ve svém repertoáru několik druhů polibků. Jinak se políbíme na uvítanou při zdvořilostní návštěvě nebo při loučení na nádraží. Jiný polibek dostane matka nebo otec k narozeninám, jinak budeme líbat své malé děti, jinak svého životního partnera a zcela jinak svoji lásku. I když samozřejmě v tom ideálním případě je láska a životní partner totéž.

Bratrský polibek: Políbení bez jakéhokoliv erotického podtextu; ač se mu říká bratrský, nemusí to být pouze polibek mezi muži, je jedno, kdo se tímto způsobem políbí, ale zásadně jde o projev přátelství, radosti z toho, že se s někým vidíme.

Cucflek: Jde o všeobecně používané označení pro dočasnou modřinu či skvrnu, která vzniká následkem intenzivního líbání či sání kůže, někdy také v důsledku jejího skousnutí. Tento polibek zůstává viditelný i několik dní poté, kdy jsme ho absolvovali. Stává se tak v důsledku nezkušenosti nebo naopak rafinovanosti, chceme si druhého označit, aby bylo vidět, že patří nám a je tedy zadaný, nebo naopak tím můžeme chtít druhého kompromitovat. Při tomto způsobu líbání dochází k poškození drobných podkožních cév, jedná se vlastně o malý hematom. Má modrofialovou barvu, někdy jej tvoří shluk červených flíčků. Doba, po kterou je viditelný, se pohybuje od několika dnů až po několik týdnů. Hojení urychluje chlazení ledem či krémy s vitamínem K.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Kniha o líbání.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.